Tervetuloa ohjelmaan, Helen. - Kiitos.
Mukana on myös Hannu Lahtinen. Tervetuloa! - Kiitos.
Olemme kuulleet, että Eritreassa on paljon ongelmia.
Surullisia kertomuksia ja vaikeita aikoja.
Kertoisitko kuitenkin ensin maastasi joitain hyviä asioita?
Millaisia muistoja sinulla on? Mikä on Eritreassa kaunista?
Eritreassa ihmiset ovat mahtavia.
Meillä on hieno kulttuuri. Ruokailemme aina isolla joukolla.
Me myös kahvittelemme.
Paahdamme kahvipavut itse kotona.
Naapurit kyläilevät toistensa luona.
Ellei satu olemaan vieraalle mitään tarjottavaa, -
voi lainata naapurilta injera-rieskaa.
Ihmiset ovat mahtavia.
Asukkaista puolet on muslimeja ja toiset puolet kristittyjä.
He käyvät kylässä jouluna, me käymme heillä eid-juhlan aikaan.
Ihmiset välittävät ja rakastavat, -
paitsi toisinaan hallinto kylvää vihaa ryhmien välille.
Mutta ihmiset ovat hyvin ystävällisiä ja avuliaita -
toisiaan kohtaan.
He ovat siis ystävällisiä. - Erittäin.
Entä maisema? Maa on Punaisenmeren rannalla.
Millaiset maisemat Eritreassa on? Onko maa vuoristoinen vai tasainen?
Meillä on vuoria ja myös Punainenmeri.
Maassa asuu yhdeksän eri etnistä ryhmää.
Niillä kaikilla on oma kulttuurinsa, -
mutta kaikki kunnioittavat toinen toistansa.
Yleisesti ottaen kansalla ei ole mitään ongelmaa -
paitsi Eritrean hallinto.
Kerroit elämästäsi jo ensimmäisessä jaksossa.
Kerroit uskoontulostasi. Sen jälkeen kohtasit ahdinkoa.
Vankilaa, kidutusta. Sitten myös pakenit maastasi.
Mutta Eritreassa ei ole aina ollut sellaista.
Voitko kertoa, mitä tapahtui 1990-luvulla?
Mitä tapahtui, kun kaikki muuttui ja kristittyjä alettiin vainota?
Se on vaikeaa kaikille.
Ihmiset olivat kärsineet sotaa 30 vuotta, -
sillä Etiopia oli kolonisoinut meitä.
Ihmiset olivat maksaneet vapaudestaan kovaa hintaa.
Monet, esimerkiksi isäni ja veljeni, kuolivat.
Äitini ja isäni olivat olleet vankilassa, -
koska he olivat kannattaneet -
sodan erästä osapuolta.
Taisteliko Eritrea siis itsenäisyydestä niinä vuosina? - Taisteli.
Sillä oli kova hinta.
He tarvitsivat vapautta.
He saivat vapauden.
Kansanäänestyksessä ihmisistä 98 prosenttia kannatti vapautta -
ja Etiopiasta eroamista.
Ihmiset olivat onnellisia.
He olivat ulkona huutamassa kolme päivää.
He juhlivat.
En tiedä, mitä yhtäkkiä tapahtui.
Ihmiset olivat sotineet monta vuotta. Osa oli sotainvalideja.
He pyysivät, ja koska eritrealaiset ovat hyvin ystävällisiä, -
eritrealaiset keräsivät rahaa, jotta invalideja voidaan tukea.
Sotainvalidit pyysivät rahaa.
Ihmiset lahjoittivat.
Mutta hallinto sanoi "ei".
Se juuri muodostettu hallintoko?
Niin, olimme sotineet heitä vastaan.
Emme tunne heitä. He tuntevat toisensa.
Olimme järkyttyneitä, kun hän sanoi "ei".
Ihmiset olivat kärsineet.
Kun sotainvalidit pyysivät ruokaa ja apua, hän ampui heidät.
Koko maa oli šokissa.
Ihmiset olivat kärsineet 30 vuotta itsenäisyyden puolesta.
Kun heidät ammuttiin, se oli valtava šokki.
Hän myös pidätytti kaikki kenraalit.
Huomenna tulee kuluneeksi 20 vuotta siitä, -
kun kenraalien ryhmä, G-15, pidätettiin.
Olemme olleet huolissamme tilanteesta.
Lisäksi hän alkoi yhtäkkiä puuttua kirkon asioihin.
Niinpä vuonna 2002 -
hallinto päätti sulkea kaikki kirkot, -
protestanttiset ja täyden evankeliumin seurakunnat.
Ne ovat suuria seurakuntia. Valtava herätys.
Me olemme pettyneet.
Esimerkiksi minut heitettiin vankilaan, vapautettiin ja taas vangittiin.
Loppujen lopuksi sanottiin, että sallitaan neljä kirkkoa, -
ortodoksit, katoliset, luterilaiset ja evankelikaaliset, ja sitten sunnit.
Mutta se ei toteudu.
Patriarkka Abune Antonios on kotiarestissa edelleen.
On aika järkyttävää, mitä he tekevät.
Monista se on hyvin hämmentävää.
Niihin aikoihin pidätettiin myös paljon pastoreita. - Paljon pastoreita.
Jotkut ovat vapautuneet. He ovat hyvin vanhoja.
Ja nyt pastoreita viedään taas takaisin vankiloihin.
Olen kuullut, että osa on saanut jopa 10 vuoden vankeusrangaistuksia.
Voitko toistaa?
He ovat olleet vankilassa yli 10 vuotta. Onko se totta?
Kaikki pastorit ovat olleet 19 vuotta.
Tosi kauheaa.
Hannu, sinäkin tiedät valitettavasti paljon vainoista, -
joita on käynnissä kaikkialla.
Mutta Eritreassa esiintyy aivan tietyn tyyppistä vainoa.
Voitko selittää hieman?
Se on totta. Kun puhutaan vainosta, -
tavallisesti se tulee lähinnä islamilaisesta maailmasta, -
Pohjois-Koreasta tai Kiinasta.
Mutta Eritreassa -
tämä nykyinen presidentti on opiskellut Kiinassa.
Hän sai siellä koulutuksen.
Hän omaksui siellä maolaisen ideologian.
Hän on hyvin länsivastainen.
Hän pelkää, että ihmiset saavat koulutuksen.
Hän on vastustanut koulutettuja.
Hän on länsivastainen, ja hän rakastaa valtaa.
Se on pahuutta. On vaikea määritellä, mitä on meneillään, -
mutta se on suurta pahuutta hänen omaa kansaansa vastaan.
Hän lupasi vapaat vaalit, kun hänet valittiin, -
mutta hän ei pitänyt lupauksiaan.
Samoin vainojen muoto on erilainen.
Kuten Helen kertoi, hänet suljettiin laivakonttiin.
Mitä siellä on meneillään?
Pelkästään kristittyjä on vankiloissa tuhansia.
Eritrea on maailman kuumimpia maita.
Osa vangeista joutuu kaivamaan -
maahan paikan vangeille.
Vangit laitetaan sinne.
Uusille vangeille tehdään tilaa. Kaivetaan lisää tilaa maan alta.
On hyvin kuuma. Epäinhimilliset olosuhteet. Monia kuolee.
Paljon erityyppistä kidutusta.
Ihmisiä viedään autiomaahan.
Sellaista.
Helen, nykyään sinä elät vapaana naisena vapaassa maassa.
Mutta...
Ja voimme sanoa, että olet kuin ääni Eritrean kristityille.
Mutta jos mietitään tätä päivää, mitä siellä tapahtuu tänään?
Jatkuuko tilanne edelleen samanlaisena?
Heitetäänkö pastoreita ja kristittyjä edelleen vankiloihin?
Jatkuuko tilanne edelleen?
Ensin korjaan Hannun kommenttia, kukaan ei valinnut presidenttiä.
Hän otti vallan itse.
Kukaan ei valinnut häntä. En muista yksiäkään vaaleja Eritreassa.
Hän otti vallan.
Häntä ei ole valittu vaaleilla.
Mutta jos kysyt, mikä nyt on tilanne...
Niin. Olemme kuulleet, että pastoreita pidätetään jälleen.
Presidentti jatkaa.
Tilanne muuttuu huonosta vielä huonommaksi.
Nytkin hän pidättää pastoreita.
Eritreassa on 360 vankilaa.
Ihmisetkin ovat isossa vankilassa.
Ei internetiä, ei BBC:tä, ei CNN:ää, ei toimittajia.
Se on tavallaan suljettu maa.
Nyt pahin asia, jonka hän...
Tilanne läikkyy yli naapurimaahan ja Tigrayhin.
He tappavat paljon pastoreita.
Kun nämä pitävät ristiä, heidän kätensä katkaistaan.
He menevät alueelle ja tappavat paljon ihmisiä.
Aksumissakin 750 ihmistä kirkossa.
Tilanne ei rajoitu pelkästään Eritreaan.
Se on levinnyt nyt Tigrayhinkin.
Se täytyy pysäyttää. Muuten hän jatkaa.
Hän tuo tuhoa koko Afrikan sarveen.
Olet kertonut näitä asioita Eritreasta eri paikoissa.
Mitä luulet, mitä hallinto ajattelee sinusta nykypäivänä?
Hän ei pidä siitä, että joku kertoo totuuden.
Mutta minä kerron totuuden.
Pelkäätkö sinä? - En pelkää.
En ole tärkeämpi kuin ne ihmiset vankilassa.
En ole tärkeämpi kuin patriarkka.
Se, miten hän kohteli patriarkkaa, tekee minut surulliseksi.
Se särki sydämeni.
Me kunnioitamme patriarkkaamme Abune Antoniosia.
Hän on ortodoksikirkon johtaja. Se on meidän kaikkien taustamme.
Ainoa ero on, että he lukevat ge'eziksi, me tigrinjaksi.
Emme ymmärrä ge'eziä. Muuten usko on sama.
Hän on pitänyt patriarkan kotiarestissa vuodesta 2007.
Kesäkuussa hän pakotti heidät ottamaan rokotuksen.
He kysyivät: "En ole sairas. Miksi minut rokotetaan?"
Hänet rokotettiin pakolla.
Sitten he odottivat. Hän ei kuollut.
Nyt, kolme viikkoa sitten -
hänet haettiin kotiarestista -
lääkärin tai vastaavan luo.
Hänet rokotettiin. Nyt hän on taas kotonaan -
hyvin sairaana.
Viime viikon me paastosimme, koko ortodoksiyhteisö, -
maanantaista perjantaihin.
En ole tärkeämpi kuin nämä, jotka kärsivät. Minä en pelkää.
Pääsin pakenemaan ja Jumala varjeli minut, jotta olisin heidän äänenään.
Tiedän, että monet kuolevat tämän rankan kidutuksen takia.
En pelkää, mutta minun pitää olla äänenä heidän puolestaan.
En halua, että patriarkka Abune Antonios kuolee myrkkypiikkiin.
Haluan, että hän saa kuolla luonnollisesti, Jumalan kutsusta.
Mainitsit Tigrayn, -
joka on tietty alue.
Olemme kuulleet Suomenkin uutisissa, -
että Tigrayssa on vaikea tilanne.
Voitko lyhyesti kuvailla, mitä Tigrayssä on meneillään?
Voin. Siellä on eritrealaisille neljä pakolaisleiriä.
Ihmiset pakenevat vaikeaa tilannetta Tigrayhin.
Kun he pakenevat, heitä ammutaan, mutta nämä pääsivät pakoon -
juostessaan henkensä edestä.
Heitä on ollut näillä neljällä pakolaisleirillä Etiopiassa.
Eritrean hallitus tunkeutui Tigrayhin ja tuhosi panssarivaunuilla -
kaikki nämä pakolaisleirit.
Tuhot olivat valtavat.
Kaksi leiriä, Hitsats ja Shimelba, on hävitetty täysin.
Nämä eritrealaispakolaiset ovat kärsineet paljon.
Heistä osa pakeni Addis Abebaan Etiopiassa.
Onko siellä muitakin, vai ovatko he pääasiassa kristittyjä?
Pakolaisleireillä on neljä kirkkoa.
Se on iso juttu. Neljä kirkkoa.
Eritrean hallinto ei hyväksy kirkkoja.
Mutta tigraylaiset ovat ystävällisiä. He antoivat meille neljä kirkkoa.
Käymme kirkossa. Järjestämme jumalanpalvelusta. Opetamme.
Tuemme niitä. Hän tuhosi kaiken seurakunnallisen toimintamme -
ja hyökkäsi alueelle tappamaan monia pappeja -
historiallisissa paikoissa, kuten Aksumissa.
Tosi kauheaa. - Niin on.
Hannu, sinä vierailit Etiopiassa -
Addis Abebassa joitain kuukausia sitten.
Tapasit henkilön, joka auttaa Tigraysta paenneita.
Mikä on tilanne siellä?
Aivan. Tapasimme eritrealaisen lääkärin.
Teemme työtä hänen kanssaan.
Me Marttyyrien äänessä keräämme rahalahjoituksia -
eritrealaisille kristityille, -
jotka ovat paenneet noilta pakolaisleireiltä Tigraysta -
taisteluja ja muuta.
Hän koordinoi apua perheille, jotka ovat paenneet, -
jotta he saavat majapaikan, ruokaa ja jonkinlaista pientä koulutusta, -
jotta he voisivat löytää työtä.
Marttyyrien ääni auttaa ihmisiä myös Eritreassa.
Miten autamme heitä?
Eritrea on tällä hetkellä itse asiassa tärkeimpiä työalueitamme.
Autamme yli neljääsataa vankia, -
jotka ovat nyt vankilassa uskonsa takia Jeesukseen Kristukseen.
Viemme heille ruokaa ja lääkinnällistä apua.
Monesti pastorien ei anneta saada apua.
Autamme myös vankien perheitä.
Isä tai äiti on voinut olla poissa monta vuotta.
Ihmiset kärsivät. He saavat sielunhoitoa, -
ruokapakkauksia, terveydenhoitoa.
He saavat raamatunopetusta, -
materiaalista apua ja jonkinlaista uutta suuntaa elämäänsä, -
jotta he löytäisivät työtä. Se on tosi vaikeaa.
He todella tarvitsevat apuamme.
Helen, onko sinulla yhä yhteyksiä eritrealaisiin -
ja niihin, jotka ovat olleet vankilassa?
Keskusteletko heidän kanssaan?
Me seuraamme koko ajan, mitä siellä tapahtuu.
En mainitse mitään nimiä enkä kerro, mitä teemme.
Vuodesta 2008 olen ollut mukana eri järjestöissä -
auttamassa vainottuja -
ja tukemassa heitä eri tavoin.
Mahtavaa. Halusit sanoa jotain, Hannu.
Julkaisimme juuri kotisivuillamme -
jutun kahdesta eritrealaisesta papista, iäkkäästä papista, -
jotka heitettiin hiljattain vankilaan.
Ehkä sinä, Helen, voisit kertoa heistä hieman lisää.
Tämä on ihan tuore tapaus. Sitä tapahtuu yhä. Ihmisiä vangitaan.
Se tieto on... se taisi tulla -
jostain seurakunnasta USA:ssa. He julkaisivat sen.
He ovat olleet aiemmin vankilassa. Nyt he ovat taas.
He ovat iäkkäitä, 70-, 74-vuotiaita.
Niinkö? Vanhoja miehiä. - Niin.
Heidät ensin vapautettiin. Sitten heidät pantiin takaisin vankilaan.
He eivät ole ainoita. On monia muitakin.
Heidät on vapautettu. Nyt he joutuivat takaisin.
Kerroit, että vihdoin viimein pääsit pakenemaan Eritreasta.
Miten Marttyyrien ääni auttoi sinua vapautumaan?
Aivan...
Aluksi en tiennyt mistään järjestöistä.
Kun saavuin Sudaniin, -
Release Eritrea -niminen järjestö otti minuun yhteyttä, -
samoin tietysti jotkin muut järjestöt.
Ei ollut helppoa saada tytärtä pakoon.
Paimentolaisille piti maksaa.
Marttyyrien ääni auttaa taloudellisesti Release Eritrea -järjestön kautta.
Tahdonkin rohkaista ihmisiä -
ja niitä, jotka tukevat Marttyyrien ääntä.
Ellei Marttyyrien ääni tukisi meitä, -
niiden neljänsadan ja ylikin olisi hyvin vaikea selvitä.
He tukevat myös perhettä.
Samoin tyttäreni, hän ei olisi voinut paeta ilman taloudellista tukea.
Kerroit joistain paimentolaisista, -
jotka menivät läpi...
Viisitoista päivää he kuljettivat tytärtäni.
He tarvitsevat rahaa.
He menivät Sudaniin.
Tyttäreni tuli Sudaniin. Sudanista YK:n kautta meidät...
Eritrean hallinnolla on valtaa Sudanissa.
He voivat sielläkin siepata. Meitä piiloteltiin.
Loppujen lopuksi YK:n pakolaisjärjestö -
järjesti meidät Tanskaan.
Millaisia toiveita ja unelmia sinulla tänä päivänä on maahasi liittyen?
Mitä sinä toivot?
Me toivomme -
rauhaa.
Eritrealaiset tarvitsevat rauhaa enemmän kuin mitään muuta.
He odottivat 30 vuotta, kun oli sota.
Ja nyt toiset 30 vuotta.
Eritrealaiset ovat lopen uupuneita.
He kamppailevat.
Toivon, että he jonain päivänä näkevät rauhan.
Heillä on aina nälkä, vaikka meillä on Punainenmeri.
Heidän ei anneta syödä edes sitä, mitä meillä on, kalaa.
He ovat koko ajan nälkäisiä.
Minusta sen miehen pitää joutua kansainväliseen rikostuomioistuimeen.
Kansa on kärsinyt liikaa.
Heidän ei anneta syödä. Hän ei anna heidän matkustaa.
Pois pääsee vain pakenemalla. Ei voi mennä lentokentän kautta.
Myös ihmiskauppaa on ollut paljon.
Paenneilta kerätään munuaisia ja silmiä, ja ne myydään.
Monia on hukkunut mereen.
Ihmiset pakenevat Eritreasta Sudaniin ja Sudanista Libyaan.
Myös Libyassa heihin kohdistetaan väkivaltaa.
Sieltä he siirtyvät Italiaan.
Tuhansia eritrealaisia hukkuu.
Olen sitä mieltä, tämä mies täytyy tuoda -
kansainvälisen rikostuomioistuimen eteen vastaamaan teoistaan.
Nämä ihmiset ovat kärsineet paljon. - Liikaa.
Haluaisitko nähdä päivän, jolloin voisit palata Eritreaan vapaana naisena?
Minusta olisi ihanaa laulaa ja ylistää...
...stadionilla kansani kanssa.
Hannu, mitä sinä haluaisit sanoa?
Kun olen lukenut Helenin kirjan, -
ollut hänen kanssaan seurakuntavierailuilla -
ja kuullut hänen koskettavan tarinansa yhä uudelleen ja uudelleen, -
sydämeni sykkii yhä enemmän näille ihmisille, -
joita yritämme auttaa Eritreassa.
Eritreaa kutsutaan Afrikan Pohjois-Koreaksi.
Se on hyvin pimeä maa. Ja kun me rukoilemme, -
Jumala voi siirtää kuninkaita.
Jumala voi tehdä ihmeitä, halleluja.
Jumala nostaa seurakuntaansa siellä -
ja vahvistaa Sanansa. Nyt meillä on suuri etuoikeus -
seistä vainottujen veljien ja sisarten rinnalla ja auttaa heitä hädässä.
Voimme siis rukoilla heidän puolestaan.
Helen, kiitos vierailusta. Ohjelma-aikamme on loppumassa, -
mutta voisitko lyhyesti rukoilla kansasi puolesta äidinkielelläsi?
(Rukoilee tigrinjan kielellä.)
Suomennos: Marianne Tenetz