MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Üks maailma enim suletud maid on Eritrea,
mida kutsutakse Aafrika Põhja-Koreaks.
Eritrea kristlased on kannatanud juba aastaid.
Neid on saadetud kinnistesse vangilaagritesse,
kus vanglateks on metallist laevakonteinerid.
Sealsed tagakiusatud kristlased
on põgenenud ka Etioopiasse, Tigrey osariiki.
Möödunud kevadel käisid Tigreys tõsised võitlused
ja tuhanded tsiviilelanikud andsid oma elu veresaunades.
Täna kuulemegi kõigest Eritreas ja Tigreys toimuvast.
Saates on külas teoloogiadoktor Arto Hämäläinen
ja Märtrite Hääle tegevjuht Hannu Lahtinen.
Tere tulemast vaatama saadet "Märtrite hääl"!
Ja tere ka teile Arto Hämäläinen ja Hannu Lahtinen.
Tänan! - Tänan!
Räägime täna Eritreast
ja Tigray osariigis toimunud relvakonfliktist.
Arto, sa tunned Eritread ja selle ajalugu väga hästi.
Külastasid Eritread 90'ndatel,
kohe peale seda, kui see oli iseseisvaks saanud.
Seda kõike veel siis, kui olid misjoniühngu FIDA juht.
Oled viimaste aastakümnete jooksul jälginud kõiki sealseid muutusi.
Räägi palun,
kuidas Eritrea kristlaste olukord on muutunud?
Selleks peab pöörduma tagasi juurte juurde.
Eritreas on Täisevangeelne Kogudus, FIDA International koostööpartner.
See on osa tööst, mis käivitati 1951. aastal
ehk 70 aastat tagasi.
Annaliisa ja Sanfrid Matson - Soomest pärit esimesed misjonärid
läksid siis Eritreasse.
Nad olid muide esimesed nelipühimisjonärid kogu maailmast,
kes Eritreasse läksid.
Nii käivituski töö,
mille tulemusena on seal täna mitmeid nelipühikogudusi.
Nii kandus nende tegevus ka Eritreasse,
mis oli tol ajal Etioopia osa
ja mis siis iseseisvus 90'ndatel nagu juba jutuks oli.
Ühed esimesed misjonitöö tegijad olid seal ka Paavo ja Meeri Virtanen.
Paavo Virtanen on Soome nelipühilaste seas
tuntud eelkõige muusikuna ja laulude loojana.
Kuid ta oli mõnda aega ka misjonär, olles üks esimesi Eritreas.
See on siis see taust, kust kõik alguse sai.
Sinna tekkis täisevangeelne kogudus,
mille tegevus hakkas levima eripaikadesse üle maa.
Algaastatel polnud see veel väga suur, aga igal juhul oli see käimas.
Siis aga tekkisid raskused ja kogudus langes ka tagakiusu alla.
Sa oled teinud väga palju
Eritrea koguduse ja sealsete kristlaste aitamiseks.
Sh võtnud ühendust kunagiste Soome presidentide
Martti Ahtisaare ja Tarja Haloneniga.
Ka Pekka Haavistoga.
Oled kohtunud Eritrea suursaadikuga
ja kirjutanud ka Eritrea presidendile Isaias Afwerki'le.
Vastab see tõele? - Vastab küll.
Milline on su nägemus sellest,
miks Eritrea on kristlaste jaoks nii raske maa?
Suheldes omal ajal Eritrea suursaadikuga,
kui sealne olukord hakkas halvenema,
nägin, kuidas neil oli väga omapärane arusaam kogudusest
Neil oli hirm selle ees,
et sellest võiks tekkida mingi äärmuslik liikumine.
Mulle räägiti isegi mingist enesetapjate grupist Ugandas,
võrreldes kogudust sellega.
Suursaadikul olid kristlastest sellised arusaamad.
Ütlesin siis talle, et oleme osa rahvusvahelisest nelipühiliikumisest,
kuhu kuulub miljoneid usklikke,
kes on pühendunud kristlikele põhialustele.
Püüdsin talle seda kaudu valgustada nelipühi liikumist.
Ometi tundub, et neil on mingid oma eesmärgid,
kus taolised asjad ei tähenda midagi
ja mängus on teised huvid,
mille kaudu püütakse kogudust sealt välja puksida.
Sügavamal tasandil on küsimus muidugi vaimses võitluses,
kus püütakse takistada koguduste tegevust.
See ei puuduta vaid seda täisevangeelset kogudust,
vaid kõiki evangeelseid kogudusi, kes on raskustes.
Nende tegevusele püütakse igati pidurit tõmmata.
Ja see puudutab siis eelkõige evangeelseid kogudusi? - Jah.
Kuigi eks teisedki kogudused saa sellest osa.
Seda küll,
aga põhifookus tundub siiski olevat evangeelsetel kogudustel.
Kuna sa kirjutasid president Isaias Afwerki'le,
siis said sa sealt ka mingi vastuse?
Ei saanud.
Ta on selline autokraatne juht. - Tõsi ta on.
Märtrite Hääl on läbi aastate toetanud
Eritrea kogudusi, kristlasi ja nende peresid.
Hannu, räägi palun, mil moel oleme seda teinud?
See on igati suur tänupõhjus,
et meil on head kanalid, mille kaudu saame sinna abi saata.
llmselgetel põhjustel ei saa ma neist lähemalt rääkida,
aga me aitame toiduabiga sadu kristlastest vange.
Vanglast väljaspool tehakse süüa ja see saadetakse siis vangidele.
Peab küll tõdema,
et vangis olevatele pastoritele pole võimalik seda toiduabi saata.
Miks siis nii?
Lugesin dr. Ashmila kirjutist Eritrea kohta,
kus usutakse, et kui mõnes külas on kogudus,
mis on ju kui kogukonna keskus,
siis võttes kinni koguduse pastorid ja juhid,
otsekui saavutatakse võim kogu koguduse üle.
Eritrea juhtide meelest on koguduste juhid kõige kurja juur
ja neid koheldakse kõige halvemini.
Ühtlasi aitame peresid, kus pereisa istub aastaid vangis.
10-20 aastat ja vahel kauemgi veel.
Pereisad on ju need, kes muidu pere üleval peavad,
nii et aitame ka selliseid peresid.
Ühtlasi aitame teatud määral ka koolituste läbiviimisel,
et inimesed saaks alustada ettevõtlusega
ja leida seda kaudu endale tööd.
Ühtlasi aitame kaasa ka traumateraapias.
Kui mõelda sellele,
et keegi on näiteks 20-aastaselt sattunud vangi
ja on 35-aastane, kui sealt vabaneb,
siis selle ajaga on muutunud kogu maailm
ja su parim noorusaeg on möödunud kuskil laevakonteineris.
Osad neist on kaevatud maa-alustesse koobastesse,
kuhu paljud ka surevad.
Inimesed lähevad sellistes ebainimlikes oludes katki
ja vajavad abi.
Ühtlasi saadame sinna ka vaimulikku kirjandust jms.
Selliseid asju me siis teemegi.
Nende vangide jaoks on kindlasti oluline teada,
et nende perede eest kantakse hoolt ja nad pole üksi jäetud.
Nii nagu me ühingu nimi on Märtrite Hääl,
nõnda me olemegi nende hääleks, kelle häält pole kuulda.
Vangide häält pole koobastest, laevakonteineritest ega kõrbest kuulda
Nii püüame neile kuidagigi moodi edastada sõnumit,
et nad pole üksi.
Kogu praktiline abi, palved ja kõik muu sellega kaasnev -
vaid nemad ise teavad, mida see kõik on neile tähendanud,
aga see on tähendanud palju.
Räägime veidi ka Tigray osariigis toimunust.
Tigray osariik asub Etioopia poolel, otsekui puudutades Eritrea piiri.
Novembris läksid seal tõsised võitlused lahti.
Seda siis Etioopia sõjaväe ja Tigray jõukude vahel,
millesse said kaasatud ka Eritrea jõugud.
Märtrite Hääl korraldas kevadel kampaania
aitamaks Tigrayst põgenenud kristlasi.
Kristlasi, kes olid juba korra põgenenud Eritreast Tigraysse
ja seisid nüüd uuesti sama olukorraga silmitsi.
Hannu, sa käisid alles hiljuti Etioopias
ja kohtusid selle reisi käigus ka Eritreas sündinud dr. Samueliga,
kes aitab eritrealasi - kristlasi, kes on põgenenud Tigrayst.
Millist lisainfot sa selle Tigray kriisi kohta said?
Esiteks muidugi seda, et need Eritrea kristlased
pole läinud Etioopiasse mingile puhkusereisile,
vaid nad on põgenenud sealt
tänu tagakiusust tingitud rasketele olukordadele.
Nüüd aga on nad uuesti raskes seisus
tänu Tigrays tekkinud konfliktile,
mille käigus on tapetud ja vägistatud paljusid inimesi
ning rikutud inimõigusi igal muul moel.
Me isegi ei tea kõiki neid asju.
Vestlesin ühe EL esindajaga Ida-Aafrika suunal,
kes ütles, et EL saab üsna vähe infot.
Kuid kõige saadud info põhjal on olukord väga raske
ja paljud on ka Tigrayst lahkunud.
Nad on läinud laiali üle Etioopia ja ka selle pealinna.
Dr. Samuel on üks me meeskonnast, kes aitab neid pagulasi.
Nii on tore, et saame aidata inimesi nende reaalsetes vajadustes
just nüüd ja praegu.
Inimesed on sinna jõudes pidanud kõik maha jätma,
mistõttu oleme aidanud neid üürirahadega,
et neil oleks mingigi katus pea kohal.
Oleme jaganud toiduabi ja pakkunud traumateraapiat.
Ka võimaldatakse neile koolitusi, mille kaudu omandada mingi amet.
Ehk siis me pakume abi, mida vajatakse nüüd ja praegu.
On tore, et paljud inimesed on sellega kaasa tulnud.
Nimelt kirjutasime sellest olukorrast ühes oma uudiskirjas,
kus on välja toodud ka üks väga liigutav piiblisalm.
Ma polnudki sellele varem mõelnud, aga see tõusis kuidagi esile.
Jesaja 21:14-15: "...astuge oma leivaga põgenike ligi!
Sest nad põgenevad mõõkade eest, paljastatud mõõga eest,
vinnastatud ammu eest ja sõja raskuste eest."
"Astuge oma leivaga põgenike ligi!"
Nii tahamegi siis tulla oma abiga oma usuõdede- ja vendade ligi.
Tigrays oli mitmeid pagulaslaagreid,
millest vähemalt kaks hävitati täienisti.
Nii on inimesed pidanudki sealt lahkuma.
Kas dr. Samuel rääkis midagi ka sellest?
Jaa, ta rääkis palju sellest hävingust.
Kõik seal toimunu on tõesti šokeeriv,
mistõttu nüüd on aeg aidata kõiki,
kes on pidanud sealt pagulaslaagritest põgenema.
Meil siin on isegi raske mõista, millisesse olukorda nad on sattunud,
aga me saame aidata kaasa nii oma palvete kui annetuste läbi,
mida oleme ka teinud.
Me oleme juba saatnud abi Tigray pagulastele.
Kuid seal tehti ka nii, et Tigraysse põgenenud kristlased
viidi tagasi Eritreasse.
Mitmed neist olid juba varem Eritreas vangis olnud.
Samas oleme saanud uudiseid,
et osa krislasi on vangist vabaks lastud,
samas kui päris mitmed ja eriti just koguduste juhid,
on endiselt vangis.
Just nii nagu sa, Hannu, ennist ka mainisid.
Arto, sa tunned mitmeid neid koguduste juhte,
kes on endiselt vangis.
Mõned neist on olnud vangis pea 20 aastat.
Oled kohtunud nendega isiklikult ja osad neist on käinud Soomeski.
Mida tahaksid neist pastoritest rääkida,
keda sa tunned?
Nimed, mida just nimetasin, on sulle kindlasti tuttavad.
Kõik nad on kuulunud Eritrea Täisevangeelsesse Kogudusse
millest juba varem rääkisid.
On sul midagi isiklikku nende pastorite kohta öelda?
Üks asi on rääkida numbritest ja võib-olla nimedestki,
kui aga oled istunud nende inimestega ühises söögilauas
või käinud matkamas koos,
puudutab see väga, kui kuuled, et mõni selline sõber on vangi pandud.
Kaks mu sellist sõpra pandi vangi juba 17 aastat tagasi
ja kolmas veidi hiljem.
Näiteks Kiflu Gebremeskel (paremal)
oli ülikooli õppejõud ja matemaatika doktor,
kuuludes samas koguduse juhtkonda.
Pildil on näha metallkonteinerid, kus sees vange hoitakse.
Ühtlasi oli ta kõigi evangeelsete kristlaste esimees,
enne, kui ta vangi pandi.
Väga mõjuvõimas isik.
Ta on endiselt vangis
ja see on pidevalt kui haav mu südames.
Olen küll püüdnud mõjutada neid olukordi kuidagi,
aga see on olnud kui vastu müüri jooksmine.
Usun, et ainus, mis saab sealt läbi murda,
on see, et meil on võimas palverinne palumas selle kõige pärast.
Nii et kui Euroopas langes palvete jõul kunagi raudne eesriie,
siis seda sama vajame sealgi, et sealne olukord muutuks.
Kiflu käis paar korda Soomeski, kus saime omavahel kokku.
See oli veel enne seda,
kui asjad Eritreas halvemuse poole pöördusid.
Nii võis ka kogeda lisapingeid õhus,
aga keegi ei osanud arvata, et see nii hulluks läheb
nagu see nüüd aastaid on olnud.
On nende pastorite kohta üldse mingit infot?
Väikesi infokilde oleme teatud kanaleidpidi saanud.
Ja kui mitmed teised on juba vabastatud,
siis neid pastoreid mitte.
Ilmselt peetakse neid siis nii palju ohtlikeks,
et neid pole vabaks lastud.
Ilmselt on selle eesmärgiks ka murda Täisevangeelset Kogudust?
Kindlasti.
Hetkel tegutsevad nad nö põrandaaluse kogudusena.
Hannu, sul on vangide nimekiri, kus on mitmeid vangistatud kristlasi.
Oma usu pärast vangistatud kristlasi.
Ja seal on ka nende aadressid.
Räägi, mis kasu meil sellest on?
Kuulates seda, mida Arto just rääkis,
siis me lehes räägitakse kohe esilehel neist isikutest.
Siin on see Kiflu, kellest rääkisid.
Kas sa seda Hailet ka tunned? - Tunnen.
Reisisime 1995. aastal, kui Eritreas käisin,
koos mööda maad ringi.
Ka olen vestelnud selle kolmanda mehega siin pildil,
rääkides tema tööst ja tulevikust.
Tookord tundus, et olukorrad võivad veel positiivselt laheneda.
Külastasin ka Haridusministeeriumit ja kohtusin linnapeaga.
Kõik tundusid olevat positiivsed meie töö arendamise suhtes.
Siis aga tuli pööre, mis viis praeguse olukorrani.
See vangidele kirjutamise võimalus tundub hoopis teistsugune,
kui me ei näe ainuüksi nimesid võ numbreid,
aga kus tegu on inimestega, kes paljude me jaoks on lähedased.
Olen kohtunud mitmeie misjonäride- ja teistegagi,
kes tunnevad neid inimesi.
Neil on neist palju pilte ja lugusid, mida jagada.
Kuniks korraga saabus päev, mil nende elu muutus täiega.
See vangidele kirjutamise pakett on ülimalt oluline osa meie tööst.
Igaüks saab selles kaasa lüüa.
Olen sel nädalalgi saanud kõnesid, kus inimesed ütlevad,
et nad tahaks ka vangidele kirjutada.
Teha seda koos sõpradega.
Ja siis nad küsivad, kust ja kuidas alustada?
Need on need enam levinud küsimused,
kust ja kuidas alustada?
Kõige esimese asjana võib meilt tellida endale
selle nö abistamispaketi.
Me täpsemad andmed on leitavad www.marttyyrienaani.fi
Saate öelda, et soovite tellida vangidele kirjutamise paketti
ja me saadame selle teile tasuta koju.
Ja kuigi need kirjad saadetakse maadesse,
kus eesti keelt ei räägita,
siis ikkagi võib kirjutada nii eesti keeles
või oskuse korral inglise keeles.
Sest sellega on selline lugu, et kui inimene saab sellise sõnumi,
siis pildid-kaardid räägivad rohkem kui tuhat sõna.
Nädal tagasi, kui olin Etioopias,
siis me kirjutasime neile Eritrea vangidele.
Inimesed joonistasid kirjade juurde ilusaid pilte.
Olen soovitanud igal pool mujalgi
kasutada kasvõi pühapäevakooli pilte või kleepse
ja joonistada/kujundada kokku midagi ilusat,
sest see edastab neile sõnumi, et neist siiski hoolitakse.
Nii pole keel kõige olulisem asi.
Selle paketiga käivad kaasas ka piiblisalmid,
mida oleme saatnud Eritreasse, Hiinasse, Vietnami, Pakistani, Iraani.
Meil on kohalikus keeles piiblisalmid, mida saate siis välja lõigata
ja oma kirjale-kaardile lisada.
Ka võib ise lisada kirjakohti, mis meelel ja südames.
Sellega on nii, et kuigi olukorrad on rasked,
siis kui üllatav see ka poleks -
suurem osa neist kirjadest jõuab vangidele siiski kohale.
Ühtlasi on sellega ka see lugu,
et kuna vanglaametnikud vaatavad alati need kirjad läbi,
siis mõelge nüüd, et kui seal on need piiblisalmid
ja mõni vangidest saab kümneid või sadu piiblisalme,
siis milline võimas võimalus meil on ka selle kaudu
evangeliseerida neid maid!
Oleme kuulnud lugusid,
kus need vanglaametnikud on saanud päästetud
ja pöördunud Jeesuse Kristuse juurde,
kuna Jesaja 55. peatükk ju tõotab,
et Jumala Sõna ei tule kunagi tühjalt tagasi.
Jumal võib kõnetada neid ametnikke ükskõik, milliste piiblisalmide kaudu.
Ja samas peitub neis kirjades tohutu julgustus neile,
kes on eraldatud muust maailmast,
et nad pole üksi,
vaid me mõtleme nende peale ja tahame neid aidata.
Neid kaarte on tore koos teha.
Esimene kord, kui neid üldse Porvoos ühel noorteõhtul tegime,
siis noored võtsid need vangide nimekirjad koju kaasa.
Küsimuse peale "Miks?",
vastasid nad, et tahavad jätkuvalt palvetada nende inimeste eest.
See ongi ülimalt oluline pidada neid ka palves meeles.
Saata neile nii kaarte kui palvetada nende eest,
sest see on oluline ka taeva kontekstis.
Mul on siin soomekeelne raamat "Sajakeelne laul",
mille on kirjutanud Helen Berhane.
Hannu tunneb Helenit hästi ja Arto tunneb teda samuti.
Hannu, räägi veidi, miks tasuks see raamat tellida ja seda lugeda?
Helen oli Eritreas nelipühi evangelist.
Tal on võrratu lauluhääl ja ta on erakordne palveinimene.
Ta on öelnud, et ta lausa sureb, kui ei saa rääkida Jeesusest.
Ta käis ja rääkis kõikjal Jeesusest,
mistõttu ta sattus vangi laevakonteinerisse
ja teda piinati.
Kuid siis laulsid nad seal koos teiste vangidega
ja evangeelium levis ikkagi.
Heleni raamat on suureks julgustuseks igale kristlastele.
Julgustus sellest, et Jumal on alati ja kõikjal meiega
ega hülga meid kunagi.
Nii et tasub igati tellida seda raamatut,
mille kaudu saab samuti toetada tagakiusatud kristlasi.
Raamat on tellitav me kodulehelt: www.marttyyrienaani.fi/kauppa/
Kui teil aga ei käi veel soomekeelset "Märtrite Hääl" ajakirja,
julgustan sedagi tellima.
See räägib lähemalt me tööst
ja sellest, mida teeme,
et aidata tagakiusatud kristlasi erinevates maades.
Ühtlasi on siin mitmeid palveteemasid, mida loodame, et võtad südameasjaks
ja palvetaksid tagakiusatud usuõdede-vendade pärast.
Aitäh, Arto, et tulid me saatesse
ja tänud sullegi, Hannu!
Ja aitäh kõigile vaatajatelegi!
Vaadake meid taas järgminegi kord!
Tõlge: Anne-Ly Raukas