MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Kui mässumeelne terrorirühmitus ISIS
hakkas Põhja-Iraagis maid vallutama,
oli kristlastel kolm valikuvarianti.
Pöörduda isalmisse, põgeneda või saada tapetud.
Suurel hulgal inimesi tapeti
ja paljud naised ka rööviti ISIS'e poolt.
Kodupaigast põgenenutele loodi pagulaslaagreid
ja olukord oli kaootiline.
ISIS'e langedes
naasesid nende poolt röövitud naised lootusetutena
tagasi kodupaika või pagulaslaagritesse.
Need naised leidsid abi teraapiakeskuse kaudu,
mida Märtrite Hääl toetab.
Sellest olulisest abistamistööst räägivad täna
psühhoterapeut Ritva Huusko ja Sari Palomäki.
Tere tulemast vaatama saadet "Märtrite hääl"!
Ja tere tulemast ka Ritva Huusko me saatesse!
Tänan!
Täna räägime sellest,
kuidas aidata tõsiselt traumeeritud inimesi.
Oleme kõik kuulnud neist õudsatest tegudest,
mida terrorirühmitus ISIS mõned aastad tagasi korda saatis.
Sellest ajast saati on olukord küll rahunenud,
aga nende tegude varjud on ikka väga pikad.
Põhja-Iraanis tegutseb teraapiakeskus,
mis on mõeldud ISIS'e poolt röövitud naiste aitamiseks.
Tegu on Lootuse Keskusega (ing.k Hope Center).
Ritva, külastasid seda keskust mitmed aastad tagasi
ja suunasid ning aitasid neid teraapiate läbiviimisel.
Räägi palun alustuseks,
millistest olukordadest need naised sinna teraapiasse tulevad
ja mida kõike nad on läbi elanud?
Teraapiakeskusesse jõudvad naised tulevad pagulaslaagritest,
kuhu nad on jõudnud peale seda,
kui ISIS on röövinud neid oma koduküladest
seksiorjadeks.
ISIS on alandanud neid ja pidanud neid aastaid vangidena,
kuigi osa naisi koges seda ka vaid mõne kuu.
Igal juhul on need naised elanud läbi väga traumaatilisi asju,
milel osas neil endil pole olnud midagi teha.
Neid on kuritarvitatud nii hingeliselt kui füüsiliselt
ja seda julmalt ning pikaajaliselt.
Osa neist jõuab sinna väga noorelt? - Nii on.
Nad on ehk kaotanud kogu oma pere? - Just nii.
Et siis sellised olukorrad. - Just nii.
Kui neid koduküladest röövitakse,
on koduküla mehed
ja murdeealised ning vanemad poisid tapetud.
Vaid naised ja väikesed lapsed jäetakse ellu,
kellest siis nooremaid naisi muudkui müüakse
ühtedelt ISIS'e võitlejatelt teistele.
Neid koheldakse ikka tõeliselt halvasti ja julmalt.
Ühtlasi ei pruugi nad teada, on nende lähedased veel elus või ei.
Osad neist on kaotanud suure osa oma perest
keset ISIS'e röövretki.
Rääkides kõige äärmuslikematest kannatustest,
mida üks inimene võiks üldse elus kogeda,
siis mis on need alused,
mille põhjal sellist inimest üldse aidata?
Esiteks tuleb luua turvaline keskkond, kus inimene teab,
et ta ei koge seal enam sellist julma kohtlemist.
Inimene vajab rahuliku argipäeva keskkonda.
Kohta, kus ta tunneb end turvaliselt ja võimalikult stabiilselt.
See on kõige esimene samm, kust hakata liikma.
Ilma selleta pole võimalik hakata nende traumadega tegelema.
Inimene hakkab toibuma üks päev korraga toime tulles.
Saavutades stabiilse argipäeva rütmi ja piisava turvatunde,
suudab inimene üldse hakata mõtlema nende asjade peale,
töötades nende kallal ühel või teisel moel,
leides sellegi jaoks argise rütmi.
Mis aga sealt edasi saab?
Peale seda, kui on leitud see turvaline argielu rütm.
Kui turvaline argielu rütm on leitud,
saab hakata tegelema stressi või trauma sümptomitega.
Ehk siis post-traumaatilise stressihäirega,
mis kõigil neil naistel on
ja mis mõjutab isegi nende keha.
Keha reageerib erinevatele mälestustele,
mida näiteks mõni heli või ka valgus võib esile kutsuda.
Ka lõhn võib kutsuda esile teatud traumaatilisi mälestusi,
millele keha reageerib väga tugevalt
ja millele omakorda inimene reageerib väga tugevalt.
Järgmisena õpetame neile,
kuidas traumaatiliste kogemustega toime tulla
ja kuidas kontrollida reaktsioone tekitavaid mälestusi,
et suuta elada oma igapäeva elu.
Selleks on lausa oma kehalised harjutused olemas.
Näiteks lõõgastusharjutused.
Kuid mingil hetkel peab kindlasti ka oma vihale otsa vaatama,
mida inimene kindlasti kogeb,
kui on langenud kuritarvitamise ohvriks.
Sellegagi ju peab tegelema.
Nii on,
kuid seda alles siis,
kui igapäeva asjad on saadud turvalisse rütmi.
Kui kõik argised asjad on paigas -
kui on õpitud tulema toime traumaatiliste mälestustega.
Alles siis saab hakata tegelema oma viha ja muude tunnetega,
mis pealispinna all pulbitsevad.
Sügavalt inimese seest tõuseb kindlasti esile halbu tundeid,
mis on sellises olukorras enam kui mõistetav.
Käisid ka ise seal Lootuse Keskuses ja tutvusid sealse programmiga,
mille kaudu nad aitavad traumeeritud naisi.
Nad kasutavad seal "Viie sihtmärgi programmi",
läbides siis selle koos kõigi nende naistega.
Võiks arvata,
et taoline traumateraapia kestab tavaliselt üsna pikka aega.
Aga need Lootuse Keskuse kursused on üsna lühiajalised.
Sellest hoolimata on tulemused siiski väga julgustavad.
Nii on.
Nad panevad väga suurt rõhku just stabiilsuse saavutamisele,
mis on ülimalt oluline,
et liikuda siis edasi tunnetega tegelemise juurde.
See stabiliseerimise etapp võib kesta vahel aasta või aastaid.
Samas Lootuse Keskus on erandlik,
sest nad jõuavad selle tulemuseni 5-10 nädalaga.
Põhjalik tegutsemine annab ka häid tulemusi.
Nii et see on väga...
Efektiive oleks ehk vale öelda,
aga ilmselgelt toimiv mudel, mida nad kasutavad.
Naised kinnitavad, et see aitab neid nende argielu stabiliseerimises,
sest tänu sellele etapile ja ka peale seda
saavutavad nad stabiilse argielu.
Lootuse Keskuse programmi kuuluvad ka nö tavalised asjad,
millest isegi äsja mainisid.
Kuid neile õpetatakse ka uusi asju nagu õmblemist, käsitööd
või midagi muud sarnast.
Kuidas sellised asjad saavad inimest aidata?
Need on need samad argised asjad,
mida tehes saavutad argipäeva stabiilsuse.
Kuna need tüdrukud ja naised olid röövimise hetkel veel noored,
siis nad polnud jõudnudki veel omandada argipäeva oskusi,
mis samas kuuluvad täiskasvanu ellu.
Neil võib olla ka lapsi,
mistõttu nad peavad seal pagulaslaagris
tulema toime ka laste kasvatamisega.
Toidu valmistamine, õmblemine ja muud argised tegevused
aitavad oma traumaga ka keset argipäeva toime tulla.
Kasvõi juba selliselt,
et see traumaatiline kogemus ei võta argielu üle võimust,
vaid argielu toimib nagu tarvis.
Nii et need on vägagi olulised asjad, mida nad seal teevad.
Ehk siis keset neid argiseid tegevusi suudab inimene nö püsida koos
ja tegutseda.
Just.
Sest muidu võtaks kõik mälestused võimust
ja naine ei suudaks kanda hoolt ei oma laste ega elu eest.
Just nii.
Nagu üks sealne noor naine kirjeldaski,
keda saime intervjueerida.
Ta ütles, et peale selle etapi läbimist,
suutis ta kanda hoolt oma laste eest ja teha ka süüa.
Enne selle etapi läbimist
istus ta aga päevad otsa pimedas barakis
ja lapsed jooksid omapäi ringi. Noorem neist 3-aastane.
Peale selle etapi läbimist suutis ta aga olla emaks oma lastele,
mis on vägagi märkimisväärne.
Mitte vaid tema kui ema seisukohast,
aga ka järgneva põlve - tema laste seisukohast.
Ehk siis argipäeva toimetused on vägagi olulised ja väärtuslikud?
Nii on.
Need hoiavad meid kenasti argielu rütmis.
Selles on kindlasti oluline see inimliku osa edendamine,
mida tehakse teraapiatöö kaudu,
aga samas on meil usklikena ka see tohutu eesõigus
paluda Püha Vaimu abi aitama neid traumeeritud inimesi,
kes samas võivad ka ise paluda, et Jumal neid tervendaks.
Mida sa sellisest abist arvad?
See on kohe kindlasti hea abi.
See on selline abi,
mille kaudu Jumal ja Ta Püha Vaim saavad puudutada inimese sisemust
ja see on kui palsam.
Selles peitub tervendav vägi.
Jumala tervendav vägi on nähtav ja kogetav neis inimestes.
Aga ka sealsetes töötajates,
kellel on siis tarkust öelda õigeid asju,
aga ka teha õigeid asju inimese tervenemise heaks.
Mul on siin üks pilt, mis ilmub ka kohe ekraanile.
See on pilt sinust, Ritva, seal Lootuse Keskuses.
Su taga on väga värvilised puud,
mille teraapia keskuse naised ise joonistasid.
Mida need puud sümboliseerivad
ja kuidas teraapiaprotsessile kaasa aitavad?
Need naiste poolt joonistatud puud peegeldavad nende põhiväärtusi
ja ka nende jõuvarusid.
Lisaks sellele on nad kirjutanud-joonistanud sinna
oma soovid ja igatsused, mis neil elu suhtes on.
Enne sellesse etappi jõudmist
ei pruukinud neil enam olla mingeid soove ega unistusi.
Nad olid nii katki,
et nad ei näinud tulevikus mingit lootust.
Kuid selles etapis hakkasid siiski nägema,
et neil võib olla unistusi ja nad võivad püüelda nende poole.
Need puud sümboliseerivad imehästi seda lootust,
mis selles eluetapis taas kenasti õide puhkeb.
Selle lootuse ja unistuste elluäratamine neis naistes
on ülimalt oluline.
On. See on märkimisväärne.
Mul oli mõni nädal tagasi eesõigus
intervjueerida selle keskuse juhti Ghadat.
See intervjuu oli veebruaris ka Radio Dei eetris
ning on järelkuulatav ka neti kaudu aadressilt, mis on nüüd ekraanil.
Veebruarikuine saade kätkeski endas intervjuud Ghadaga,
mida tasub tingimata järgi kuulata,
sest Ghada räägib seal ise nii sellest tööst, kui selle viljadest.
Ta jagas selles intervjuus ka mõne noore naise lugu,
kelle ISIS oli teismeeas röövinud ja teinud neist orjad.
On lausa õudne mõelda,
et kellestki võib saada terrorirühmituse ori.
Aga Jumala abiga on võimalik sellestki üle saada
nagu ka need naised tunnistasid.
Meenub sulle ehk endalegi teatud naisi,
kellega seal olles kokku puutusid
ja kes hakkasid tasahilju neist kannatustest toibuma?
Mulle jäi vägagi meelde see lugu, millest juba ka rääkisin.
See noor ema, kellel oli vist kaks väikest last,
kellega koos ta seal pagulaslaagris elas.
Ta ise rääkis meile,
kuidas Jumal oli andnud talle jõudu ja lootust tuleviku suhtes.
Seda siis tänu Lootuse Keskuse tööle.
Eks seal oli teisigi noori naisi, kes rääkisid,
kuidas nad tänu sellele projektile said uuesti eluisu tagasi.
Kuid seal oli selliseidki naisi,
kelle meeled ja mõistus olid nii rikutud,
et nad olid kaotanud igasuguse lootuse.
Kuid need, kellega seal kohtusime - nende seas oli ikka palju noori naisi,
kes ütlesid, et tänu selle keskuse tööle
leidsid nad taas lootuse tuleviku suhtes.
Üks neist ütles, et ta arvas,
et tal pole enam mingit tulevikku ega mingeid väljavaateid eluks.
Kuid rääkides oma loo just nende puude kaudu,
ütles ta, et ta leidis unistuse omandada mingi amet ja minna kooli.
Nii et neist katkistest hingedest tõusis siiski esile inimesi,
kes omasid lootust elu edasi minemise osas.
Kuid kõige enam jäi mulle meelde see noor ema,
kelle jutu põhjal siis ka ta lapsi ette kujutasin.
See jäi mulle pikaks ajaks meelde ja ma mõtlen ta peale tihti.
Nagu ütlesid, see tähendusrikkus kandub põlvest põlve.
See on tõesti märkimisväärne,
et emad jaksavad kanda hoolt oma laste eest.
Samas mainisid ka, et oli neid, kes olid nii katki,
et neid ei aidanud miski.
Kuidas siis sellist inimest aidata?
Või on see aja küsimus, et ajaga muutub kõik?
Või kuidas neid aidata?
Usun, et selle inimese puhul on aeg tõesti see, mis...
See naine oli elanud läbi nii julmasid asju,
et ta oli lausa kaotanud terve mõistuse.
Trauma võib olla ka nii hävitav, et inimene ei tulegi sellest välja.
Siis polegi muud,
kui luua turvaline keskkond täis turvalisi inimesi.
Ja siis on näha, kas või kui palju ta on üldse võimeline toibuma
ja pöörduma tagasi argiellu.
Kuid see toibumistee on kahtlemata pikk.
Nii peab teistel jaguma rohkelt tundlikkust,
empaatiat ja armastust, millega teda ümbritseda,
et ta võiks tasapidi toibuda.
Kuidas oled oma töösse saanud juurde erinevaid vahendeid,
olles näinud selliseid asju?
Seda ehk selliselt,
et ükskõik, kui traumaatilisi asju ka kellegi elus ei toimuks -
sellest hoolimata on lootust tulla sellest välja ja tullaksegi.
Kõik see, mida need naised kirjeldasid julma ja kontrolli alt väljas olevana...
Nende vastu suunatud vägivald oli siis kontrolli alt väljas
ja nad ei saanud kuidagi oma olukorda muuta.
Kuid sellest hoolimata võib inimene sellest välja tulla
ja elada elu, mis on isegi hea.
See on sõnum, mida saan edastada oma klientidele Soomes,
külvates neisse usku, et kõigest võib välja tulla.
Et alati on lootust. - Just nii.
See, kuidas see toibumine käib, on muidugi individuaalne,
aga alati on lootust, et asjad lähevad paremaks.
Millises etapis võiks hakata mõtlema andeks andmise peale?
Kui on selliseid asju läbi elatud.
Peale seda, kui on tegeletud oma vihaga.
Enne seda on raske andestada.
Esmalt tuleb tegeleda oma viha ja kibestumisega,
peale mida saab siis hakata sellest lahti laskma.
Ehk siis kogu see tunnete möll... - Just nii.
See tuleb enne läbi teha ja see ongi üks paras möll.
Seetõttu peabki elu muutuma enne seda
stabiilseks ja turvaliseks,
et jaksaks nende raskete tunnetega tegeleda.
See andeks andmise samm on oluline ju ka selleks,
et suudaks oma eluga edasi minna.
- Just nii.
See on edasiminekuks tõesti tähtis.
Küsimus pole vaid kuidagi hakkama saamises,
aga ka õide puhkemises.
Et olla selles mõttes oma elu peremees,
et see trauma ei valitseks enam elu üle.
Ja ehk aidata peale seda selle läbi teisigi? - Kohe kindlasti.
Märtrite Hääl toetab seda Põhja-Iraagis tegutsevat keskust
olles teinud seda juba aastaid.
Kuid teraapilist abi vajatakse seal ikka edasi.
Need teemad ei lahene vaid mõne aastaga
ja seal on suurel hulgal naisi, kes seda abi vajavad.
Nii jätkame siis meiegi nende toetamist.
Saatsime möödunud aasta jõuludel
teraapias osalevatele naistele jõulutervituse,
mis kätkes endas nii toitu kui hügieenitarbeid.
Koroona avaldab mõju Iraagiski
ja nii on neil seal majanduslikult üsna rsake,
millest ka Ghada oma intervjuus rääkis.
Aitäh kõigile, kes on toetanud seda projekti.
Teie abi jõuab kohale, sest oleme selle taas teele pannud.
Äsja on ilmunud ka ajakirja "Märtrite Hääl" uus number
Selleks ajaks, kui see saade eetris on,
pole veel järgmist numbrit ilmunud.
Ajakiri "Märtrite Hääl" ilmub kuus korda aastas
ja selle vahepealsel ajal ilmub uudiskiri.
Nii soovitan teil tellida selle ajakirja,
kui soovite rohkem teada
tagakiusatud kristlaste ja nende aitamise kohta.
Tegu on tasuta ajakirjaga ja kogu tellimisinfo on ekraanil.
Käesolevas ajakirjas on pikk artikkel ka just nimelt Iraagist
ja ka Lootuse Keskusest, millest täna rääkisime.
Nii et, kui soovite rohkem teada,
tellige aga julgesti tasuta ajakiri "Märtrite hääl"!
Mainisime ennist, et Jumal võib tõesti aidata inimestel paraneda
erinevatest elukogemustest ja kriisidest,
mis siin maises elus ikka ette tulevad.
Siinkohal aga paluksin sul, Ritva,
palvetada nii nende naiste eest seal Põhja-Iraagis,
kes on olnud ISIS'e ohvrid,
aga ka meie vaatajate eest.
Aitäh Sulle taevane Isa,
et soovid oma armastuse kaudu, et meil kõigil läheks hästi.
Armastad meid nii väga.
Aitäh Isa, et õnnistad neid Lootuse Keskuse naisi Iraagis,
aga ka pagulaslaagrites olevaid naisi, keda on püütud hingeliselt murda
ja võimalik, et murtudki.
Jumal, vii nad kokku Lootuse Keskusega,
et need naised võiks leida abi ja lootust parema tuleviku suhtes.
Aitäh, et õnnistad Lootuse Keskuse tööd!
Aitäh Sulle sellegi eest, et õnnistad ka meie maa rahvast
ja kõiki selle saate vaatajaid, mis iganes rahvusest nad ka poleks.
Kes iganes on elanud üle mõne trauma
või kannavad haavu oma südames
kellegi poolt haiget tegevate sõnade või tegude tõttu,
siis aitäh Sulle Jumal, et Sa tervendad.
Püha Vaim, las Su tervendav vägi langeda inimeste üle just praegu.
Jumal, kas nad kogeda Sinu armastust.
Jeesuse nimel, aamen.
Aitäh Ritva selle intervjuu eest!
Rikkalikult õnnistusi sulle ja su töösse!
Aitäh ja sama sullegi!
Aitäh, et vaatasite!
Õnnistusi teiegi ellu
ja peame ikka tagakiusatud kristlasi meeles!
Tõlge: Anne-Ly Raukas