MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Eritrealane Helen Berhane peeti evangeeliumi kuulutustöö tõttu
2004. aastal kinni
ja viidi vangilaagrisse.
Nii teda kui teisi vange hoiti seal metallist laevakonteinerites.
Nende kallal vägivallatseti ja neid hoiti näljas.
Helenile pakuti vabadust, kui ta loobunuks oma usust.
Seda ta aga ei teinud.
Heleni ja Eritrea olukorrast räägivad täna
Hannu Lahtinen ja Sari Palomäki.
Tere tulemast vaatama saadet "Märtrite hääl"!
Täna räägime MH tegevjuhi Hannu Lahtineniga
Eritreast.
Tere tulemast saatesse Hannu! - Tänan!
Eritrea on äärmiselt endasse tõmbunud riik,
mistõttu seda nimetatakse ka Aafrika Põhja-Koreaks,
mis räägib juba iseenda eest.
Eritreal on pikk ühine ajalugu Etioopiaga,
kellest Eritrea eraldus 1993. aastal, kui iseseisvaks riigiks sai.
Kuid elu kahe maa vahelisel piiril on selle järgseltki olnud väga rahutu.
Eritread on selle rajamisest saati
valitsenud president Isaias Afewerki.
Hannu, räägi meile lähemalt sellest nö kinnisest riigist.
Eritrea asub meist ikka väga kaugel, Aafrika Sarvel.
Sellel on Punase mere ääres 1000 km pikkune rannikuala
ja pikk maapiir ka Etioopiaga, mida juba mainisid.
Eritreas on mitmeid väga "palavaid piirkondi",
kus õhutemperatuur võib tõusta isegi +60 kraadini.
19. sajandil oli see veel Itaalia koloonia,
mistõttu seal on täna veel teatud jälgi sellest Itaalia ajast.
II Maailmasõja ajal vallutas maa Suurbritannia,
avaldades sellega Eritreale omapoolset mõju.
1952. aastal liideti Eritrea Etioopiaga
ja kahe maa vahel kestis pikka aega sõda.
1953. aastal sai Eritrea iseseisvaks, olles üks maailma noorimaid riike.
1998. ja 2000. aastal lahvatasid aga jälle pinged
ja Etioopia-Eritrea vahel toimus väga verine sõda.
Mäletan, et isegi teles räägiti sellest, näidates ka õudsaid kaadreid sellest.
Olles tutvunud Eritrea teemaga lähemalt,
sain ÜRO inimõiguste raportite põhjal teada,
et seal on toimunud ikka väga tõsiseid inimõiguste rikkumisi.
Seal toimub pidev tagakius ja piinamised.
Inimesi vägistatakse
ja röövitakse, nii et nad otsekui haihtuvad õhku
ja keegi ei tea, kus nad on.
Rahvaarvult on tegu sama suure maaga nagu Soome,
aga inimeste elu seal on ikka hoopis midagi muud.
Eritrea kohta öeldakse:
"Igaüks seal tunneb kindlasti kedagi, kes on olnud vangis."
Vaevalt, et sellega kunagi harjuda saaks,
aga Eritrea kontekstis on see enam kui normaalne.
Vabaduse kaotus on sealne igapäevane absurdsus.
Euroopa Liit on öelnud,
et Eritrea on maailmas üks kiiremini tühjenevaid riike.
Umbes 12% selle rahvastikust on põgenenud sealt,
mis räägib selle maa olukorrast.
Meedia sõnavabadus on sisuliselt null
ehk siis Eritrea võistleb selles vallas täiega Põhja-Koreaga
nagu sa, Sari, juba mainisid,
et Eritread peetakse Aafrika Põhja-Koreaks.
President Isaias Afewerkile on saadetud erinevaid palveid.
Misjoniorganisatsiooni Fida International
juht Arto Hämäläinen
saatis Eritrea presidendile palve.
ÜRO on seda teinud.
Soome president on seda teinud.
Kõik on palunud, et lõpetataks selline inimõiguste rikkumine,
kuid sealt isegi ei vastata nendele.
Vestlesin sel nädalal doktor Berhaneniga,
kes elab täna Inglismaal
ja kes valgustas meid pisut Eritrea olukorra suhtes.
Küsisin, mis on tinginud sealse totalitaarse diktatuuri
ja jõhkra inimõiguste rikkumise ning kristlaste tagakiusu.
Ta ütles, et Eritrea president on õppinud kunagi Hiinas
ja omandanud sealse totalitaarse mõtteviisi,
mis põlgab demokraatiat ja vihkab kõike läänelikku.
Kui Eritrea sai iseseisvaks,
oli president lubanud, et ta on ametis vaid ajutiselt -
vaid valitud 4 aastaks
ja inimestel on vabadus valida, keda iganes nad soovivad.
Kuid see ei vastanud tõele. Hoopis vastupidi.
Seadus muutus selliselt,
et kõik, kes olid tema vastu või eriarvamusel temaga,
nad kas tapeti või saadeti vangi, kus toimub karm piinamine ja tagakius
Eritrea olukord on mõjutanud ka kristlasi.
Pool sealsest rahvastikust on kristlased
ja pool moslemid.
Sealne olukord on üks hullemaid kogu maailmas.
Evangeelseid kristlasi, sh nelipühilasi,
peetakse lääneriikide agentideks.
2000. aasta alguses tuli suur muutus,
mille tulemusena paljud kogudused suleti.
Lubati jätkata vaid õigeusu kirikul, katolikul kirikul ja luteri kirikul
ja sunni islamistidel.
Vesteldes dr. Berhaniga, ütles ta, et see pole päris tõsi
ja veidi maad uurides jõudsin samale järeldusele.
Näiteks Eritrea õigeusu piiskop Antonius
on olnud juba 2007. aastast alates arreteeritud,
nii et need piirangud puudutavad siiski kõiki.
Nagu mainisid, on sealsed kristlased ja teisitimõtlejad eriti suures ohus
ja raskes olukorras.
Kinni võeti ka eritrealane Helen Berhane.
Oled temaga viimasel ajal palju ühenduses olnud -
seda muide ka videosilla vahendusel
ja te olete rääkinud erinevates asjadest.
Kes üldse on Helen Berhane?
Helen on minu jaoks veel üsna uus tuttav.
Ta on tõesti pärit Eritreast ja jaganud meiega sealsetest oludest.
Ka sellest, kuidas ta juba 8-aastasena kuulis Jeesusest.
Ta palus juba väikese tüdrukuna Jeesuse poole,
et ta saaks rääkida kõigile Jeesusest ja jagada Tema evangeeliumi.
Helenist kumab läbi see sama, mida Paulus ütles 1. Korintlastele 9:16
"Häda mulle, kui ma evangeeliumi ei kuuluta!"
See lihtsalt kui plahvatab su sees
ja sa ei saa olla ilma evangeeliumi kuulutamata.
Helen küsis Jeesuselt, mida ta peab selleks tegema
või mis nõudeid täitma, et saada jagada Temast.
Jeesus oli küsinud: "Oled sa valmis surema minu pärast?"
Helen mõistis, et kui ta on valmis surema,
on ta ka valmis elama ja rääkima Jeesusest.
Tal on imeline lauluhääl ja ta on laulnud mitmetel teenistustel,
nii et inimestel on pisarad silmis ja nad kogevad Jumala väge.
Kui kogudused pandi kinni,
hakkas ta tänavatel, kohvikutes ja haiglates käima,
lauldes inimestele ja saades nad sedaviisi kokku.
Seal oli sadu inimesi koos, kellele ta sai rääkida Jeesusest.
Muidugi tõi see ka kohe raskused ja kinnipidamiste lained kaasa.
Nii hakkas Helen salaja õpetama põrandaalust kogudust ja selle noori.
Ta pani salaja kokku ühe CD-plaadi,
kus ta julgustas Eritrea kristlasi teenima Jeesust.
Riigiametnikele oli see kõik aga väga vastukarva.
On äärmiselt liigutav olnud kuulda Heleni kogemustest
ja vahendada neid teistelegi.
Mul endalgi on igakord pisarad silmas.
Mõtlen ajale, kus teda täiega piinati.
Teda hoiti laevakonteineris kohutavates tingimustes.
Talle söödeti pidevalt paber nina alla,
et kui kirjutad alla oma usust loobumisele,
saad siit vabaks.
Helen aga ei teinud seda kunagi.
Olen taaskord õppinud seda,
et Jumal on väärt me ülistust sõltumata me olukordadest.
Helen õpteas teisigi vange
ja õhutas neid kiitma üheskoos Jumalat.
Olles seal konteineris kui silgud pütis
päeval tohutu kuuma käes ja öösel tohutu külma käes,
mida seal teha?
Helen küsis Jeesuselt, mida neile inimestele öelda
ja Jeesus ütles: "Õpeta neile minu Sõna."
Apostlite teod 16:25 räägivad sarnasest olukorrast.
"Kesköö paiku Paulus ja Siilas palvetasid ja laulsid Jumalat kiites."
Teised küsisid, mille eest küll oleks neil Jumalat kiita,
mispeale Helen oli vastanud: "No täname näiteks toidu eest."
Toidu eest, mis põhjustas pea igakord kõhulahtisust.
"Täname rohutirtsude ja kuuma ning külma eest."
Kõigest sellest sündis tore laul,
mida ta siis seal nende koosviibimistel laulis.
Helenit peksti nii hullusti,
et arst soovitas ta koju surema saata, kuna seal polevat enam midagi teha.
Heleni viimane peksja küsis ta käest:
"Mida sa siis nüüd kogu sellest loost arvad?"
Teda peksti teadvuse kaotuseni ja ta seisis juba surmaga silmitsi.
Helen aga vastas: "Eks sa teed oma osa ja mina oma"
ning laulis seejärel.
Mõelda vaid!
Nüüd aga näemegi videolõigu, kus Helen ise räägib oma vangistusest
ja sellest, kuidas ta sellest kõigest välja tuli.
HELENI LAUL
Helen istus Eritreas 2 aastat vangistatuna laevakonteineris
kuna jagas oma usust Jeesusesse ega nõustunud Temast lahti ütlema.
Siinkohal kuulemegi,
kuidas ta suutis jääda tugevaks keset kõike kurjust.
Mind arreteeriti evangeliseerimise pärast
nii tänavail, kui kus iganes,
sest Pauluski ütles, et ta ei häbene evangeeliumi,
kuna selles peitub Jumala vägi.
Meie kohus on jagada evangeeliumi kõikjal.
Seetõttu mind vahistatigi,
et täitsin oma kohust jagada evangeeliumi
ja rääkida inimestele Jeesusest.
Mai-Serwa vangla on kõige hullem koht üldse.
Vangikonteineril on vaid väike aken
ja seal pole piisavalt õhku.
Öösiti on väga külm ja päeval jälle väga palav.
Konteineris pole võimalik korralikult pikali heita,
mistõttu olime seal karjakesi keset konteinerir.
Meile anti küll midagi, mida nad ise nimetasid toiduks,
aga mis oli kohutav ja põhjustas kõhulahtisust.
Ühtlasi külmetasime ja meil polnud piisavalt õhku.
WC'd polnud.
Meile anti vaid üks ämber, mida öö läbi kasutasime.
Mind piinati rohkem kui kedagi teist, kasutades mind kui näitena.
Kui sinna toodi uusi inimesi, siis mind piinati jälle,
et hirmutada neid uusi inimesi.
Nii et mind piinati palju.
Kõige viimane kord piinati mind ikka nii hullusti,
et nad pidasid mind juba surnuks.
Ehk seetõttu, et olin teadvusetu.
Mu tervislik seisund hakkas halvenema
ja nad otsustasid saata mu haiglasse.
Peale seda aga lasti mind koju.
Kuid paljud ka surevad sellise piinamise tulemusena.
Kõigud kui elu ja surma piiril.
Kuid Jumal hoidis mind, et saaksid rääkida tõtt selle kohta,
mis Eritreas toimub ja mis sealsete vangidega toimub.
Seetõttu olengi veel elus.
Vangis olles oli Jumala ligiolu alati meiega,
sest me palvetasime nii kolm korda päeval kui öösel.
Viibisime pidevalt Jumala ligiolus.
Jumala ligiolus olles nägin iga päev ka üha uusi asju,
kuni mind lasti vanglast vabaks.
Jumal armastab mind
ja seetõttu Ta ka lasi mind panna sinna.
"Kesköö paiku Paulus ja Siilas palvetasid ja laulsid Jumalat kiites,
ning vangid kuulasid neid." Apostlite teod 16:25
Vangid küsisid mu käest, mida me teha saaks?
Ütlesin, et laulame.
Sest kui Paulus ja Siilas olid vangis, hakkasid nad ka laulma
ja vangla uksed ning müürid vabisesid.
Nii ütlesingi, et hakkame ka laulma.
Mitte seetõttu, et meil oleks kõik olemas,
vaid seetõttu, et Jumal on andnud meile elu
ja nii on meil ka põhjust rõõmustada.
Eritrea vajab rohkem inimesi, kes palvetaks Eritrea eest,
sest selline olukord on kestnud aastaid.
Kui üks ihuliige kannatab, kannatab kogu ihu.
Seetõttu peamegi võtma vastutust ja palvetama
ning aitama ka rahaliselt,
julgustades kõiki selliseid inimesi.
Video näitamise õigused kuuluvad Release International'ile.
Ma pole midagi erilist. Olen kõigest hääleks hääletutele.
Helen Berhane rääkis sellest, kui oluline on palvetada vangide eest
ja ka kirjutada neile.
Mida sellised asjad vangistatud kristlastele tähendavad?
Helen räägib sellest igal võimalikul juhul,
et inimesed läheksid sellega kaasa
ja annaksid oma panuse nende inimeste heaks.
Eritrea vanglad asuvad näiteks kõrbes,
kus on liivatormid ja kus oled täiesti loodusest sõltuv.
Või vange peetakse ka maa sügavustes asuvates kongides,
kus temperatuur tõuseb +40 kraadini ja paljud surevad selle kätte.
Või vange hoitakse ka laevakonteinerites.
Paljud on viibinud Eritrea vanglates 15-20 aastat,
ilma, et nende üle oleks kohutki mõistetud.
Nende üle ei mõisteta isegi õiglast kohut.
Vangidel pole aimugi, kas keegi ajab nende asja
või üldse üritabki neid aidata?
Nii et nad on tohutus üksinduses.
Nii tekkib neil kindlasti küsimusigi
nagu Ristija Johannesel tekkis oma elu lõpuaegadel.
Ristija Johanneski saatis küsimuse:
"Jeesus, oled Sa nüüd tõesti see Päästja?
Oled Sa nüüd tõesti meie Messias?"
Jeesus saatis Johannesele sõnumi: "Öelge Johannesele..."
Helengi ütles, kuidas ta koges,
kuidas tuhanded inimesed palvetasid ta eest
ja Ta koges suurt Jumala ligiolu ning rahu
ning kasvas palju lähmale Talle.
Nii et kui vang saab mõne sõnumi - isegi, kui mitte oma emakeeles,
kogeb ta siiski, et ta pole üksi
ja nii on neil kirjadel väga suur mõju.
Sa isegi oled korraldanud kogudustes sellised kirjade kirjutamise õhtuid,
kus üheskoos on kirjutatud kannatavatele kristlastele.
Helen Berhane rääkis seal videos veel ühest teistsugusest toest.
Märtrite Hääle erinevad ühingud on aidanud üheskoos Eritrea kristlasi
ja Soome Märtrite Hääl on selles samuti kaasa löönud.
Räägi palun, millist abi oleme Eritreasse saatnud?
Olen ise küll veel Mätrite Hääles üsna uus liige,
aga kõik Eritreas toimuv valmistab MH kontekstis suurt rõõmu.
Märtrite Hääl on toetanud Eritread 15 aasta jooksul,
laskmata neil üksi kannatada.
Helengi on paljudel koosolekutel öelnud,
et paljud poleks ilma Märtrite Hääle abita ellu jäänud,
vaid nad oleksid surnud.
Ta oli nii tänulik Märtrite Hääle abi eest,
tänu millele ta tütar toodi läbi kõrbe ta juurde Sudaani,
kuhu ta oli põgenenud.
Me aitame Märtrite Hääle kaudu neid, kes on Eritreas vangis.
Meil on selleks omad kanalid, kust kaudu abi jõuab kohale.
Seal on inimesed, kes teevad vangidele süüa
ja see abi jõuab ka kohale.
Kuigi pastoriteni see toit kahjuks ei jõua.
Me aitame ka paljusid peresid,
kus perepea on näiteks väga pikka aega vangis olnud
ja perel on raskusi
ja nad viibivad võib-olla üldse kuskil pagulaslaagris.
Me jagame ka evangeelseid ja hingehoidlikke materjale.
Ühtlasi aitame osadel inimestel alustada ettevõtlusega,
et saada elu osas tagasi ree peale.
Ehk siis erinevad abistamisviisid, mis on kõik väga olulised
ja mille kaudu neid aitame.
Helen Berhane elust ja vangla-kogemustest
on kirjutatud ka raamat "Sajakeelne laul".
Hannu, mis tundeid see raamat sinus tekitas?
Kui mõelda sellele, millistes tingimustes nad elavad,
siis see viib mõtted tagasi algkristluse juurde
ja Jeesusesse uskumise juurde.
Neil tagakiusatud kristlastel on meile ikka väga võimas sõnum
ja selliste raamatute lugemine tugevdab ikka täiega usku.
Endalgi tekkib tunne: "Jeesus, aita mul kõik mängu panna
ja mitte nuriseda ning vinguda pisiasjade pärast."
Ja siis tekkib küsimus, mida me saaks nende heaks teha?
Heleni raamat on selline, et sa loed selle ühe jutiga läbi
ja sul tekkib tunne,
et tahaks ehitada sildu nendeni, kes seal vanglas ja raskustes viibivad.
Sellest raamatust on tehtud kordustrükk
ja see on tellitav MH kodulehelt maksumusega 15 eur + saatekulu.
Nii et võtke meiega ühendust www.marttyyrienaani.fi
Ja kui teil ei käi veel Märtrite Hääle ajakirja,
siis julgustan sedagi tellima.
Ajakiri ilmub kuus korda aastas
ja jagab lugusid tagakiusatud kristlastest üle maailma.
Ajakirjas on olnud juttu ka Helen Berhanest ja Eritreast.
Nii et võtke meiega ühendust, kui on huvi.
Kõige olulisem töö aga on palvetada kannatavate kristlaste eest,
mida tahame teha kohe praegugi.
Hannu, juhi meid palun palvesse Eritrea ja sealsete kristlaste eest.
Aitäh armas taevane Isa,
et Sina tunned kõiki inimesi.
Toome siinkohal Su ette need sajad ja sajad Su pojad ja tütred,
kes viibivad Eritrea vanglates,
kus on ebainimlikud tingimused ja kus neid piinatakse.
Kus on halb toit
ja kus nad on eraldatud muust maailmast.
Jeesus, Sina ise näed, millest nad just praegu läbi lähevad,
mistõttu aitäh, et Sinu rahu ja ligiolu on nendega.
Aitäh, et trööstid neid just praegu oma Püha Vaimu läbi.
Aitäh, et tood ka esile rohkelt eestpalvetajaid nende eest
ja et saame ka aidata nende peresid.
Aitäh, et Eritrea jaokski koidab uus päev.
Las Su riik tungida läbi ja las paljud saada tundma Sind!
Aitäh, et aitad vanglast vabanenuidki, kelle elu on nüüd hoopis teine.
Aitäh, et trööstid neid ja avad neile uue tee Jeesuse nimel.
Aamen.
Aitäh Hannu selle intervjuu eest ja ole õnnistatud!
Õnnistusi kõigile teilegi!
Tõlge: Anne-Ly Raukas