MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Elame ülemaailmselt olukorras, mis puudutab meid kõiki.
Väikese viiruse poolt tekitatu on lausa enneolematu.
Enne selle kriisi puhkemist
oli Soome jõudnud teise märkimisväärsesse kriisi.
Nimelt sõna- ja usuvabaduse piiramiseni.
Inimesed, kes usuvad tõsiselt Piiblisse ja Jeesusesse,
on saanud korraga märklauaks.
Koroonakriis küll peatas selle olukorra,
olleks abiks neile inimestele.
Mis aga edasi saab,
sellest parlamendiliikme Antero Laukkaneninga täna räägimegi
Tere tulemast "Märtrite hääl" saatesse parlamendiliige Antero Laukkanen!
Tänan!
Oleme viimastel aegadel elanud ülemaailmselt
väga teistmoodi olukorras.
Eriolukord valitseb nii Soomes kui üle maailma
tänu koroona pandeemiale.
Kuid selle pandeemia taustal oli varasemalt juba õhus küsimus:
kas Piiblit võib uskuda selliselt nagu see on kirjapandud?
Või peaks pigem kahtlema ja mõtlema,
et see pole tervislik ega hea?
Kas koolilaste ja ka muidu inimeste jaoks,
kes pole teadlikud kristlikest väärtustest,
oleks sobilik õppida tundma Piiblit ja kristlikke väärtusi?
Kas inimestel on mingi hirm selles osas,
et nende ellu võib selle kaudu tulla midagi, mida nad ei vaja?
Mida see tähendab elada vabal Soome maal
ja kas meil ikka on vaba Soome?
Sellest koos Antero Laukkaneninga täna räägimegi.
Tore, et tulid ja saame üheskoos selle teema esile tõsta.
Pandeemia tõi kaasa kriisi ja pani võimsalt kogu elu seisma.
Kuid enne seda esines võimsaid rünnakuid Piibli vastu.
Millisena sa näed kogu koroona ja selle pandeemia mõju
nii soomlastele kui kogu Soomele,
enne, kui läheme Piibli teema juurde.
Koroona on peatanud kogu maailma.
Ütlesin ühes oma parlamendi sõnavõtus,
et koroona tuli ja keegi polnud selleks valmis.
Ei Soome ega maailm tervikuna.
- See on pisut nagu Jeesuse tagasitulekuga.
Kui veel jaanuaris-veebruaris peeti seda lihtsalt Aasia probleemiks,
mille pärast ei peaks muretsema,
siis korraga oli see me enda õue peal
ja enne veel, kui jõudsime sellele korralikult reageeridagi,
jäi kogu Soome elu seisma.
See tõstatab muidugi palju erinevaid küsimusi.
Me kristlastena mõtleme kohe kindlasti sellele,
mis on Jumala plaan selle kõige taga,
kui Ta on lasknud sellisel ülemaailmsel lool juhtuda.
"Tahab Ta selle läbi maailmale midagi erilist öelda?"
Vähemalt ma ise olen küll sellele mõelnud.
Olen mõelnud 1. Peetruse 1:11'le, kus on öeldud:
"Nad püüdsid välja uurida, mille kohta ja millisest ajast
andis teateid nendes olev Kristuse Vaim."
Nii et sellele olen küll mõelnud.
Nii parlamendis töötades kui kodus olles.
Koroona peatas kõik ja me oleme nö vaakunud hinge.
Kuid enne seda kõike
toimus võimas rünnak Piibli väärtuste vastu,
mis omakorda raputas
meie kui usklike arusaama vabas Soomes elamisest
ja usu- ning sõnavabadusest.
Kas see on nüüd kõik pausile pandud või sootuks unustatud?
Või milline see olukord su meelest on?
Poliitilises elus on nii, et asjad tulevad ja lähevad.
Ja kui siis midagi suuremat tõuseb esile,
jääb sellele eelnenud pisut varju.
Mis puutub protsessidesse Päivi Räsäneniga seoses,
siis need muidugi jätkuvad.
Peameedia lihtsalt ei pööra sellele enam nii palju tähelepanu,
kuna koroona võtab suurema osa tähelepanust
nagu seegi, kuidas Soome hakkama saab.
Kõigi tähelepanu on hetkel sellel, mida koroona teeb
ja mis kõigest edasi saab.
Kuid kõik muud teemad liiguvad samal ajal ka siiski edasi
ja on oma jätkuvas protsessis.
Kuidas on su meelest see pandeemia
mõjutanud inimeste suhtumist Piiblisse?
On seal mingitki huvi tärkamas
kristlike ja veel enam piibellike väärtuste vastu?
Sest ühiskond võiks praeguses ajahetkes
mõelda ka millelegi enamale kui vaid rahale nagu varem.
Teadlikkus Piiblist on alati kuulunud soomlaste ellu.
Vähemalt meie-ealised inimesed on enam kui tuttavad Piibli sisuga.
Paljud küsivad ja minultki on küsitud:
"Kas nüüd on siis see Ilmutusraamatu aeg käes?"
Sügavat mõtteainet on jagunud ja jagub paljudele.
"Kas tegu on lõpu algusega?"
"Kas tegu on maailma lõpu algusega?"
Nii et inimesed mõtlevad neile asjadele
kindlasti palju rohkem, kui me arugi saame või arvame.
Kui nii tõesti on,
siis kas see võiks kuidagi muuta nende inimeste arvamust,
kes uurivad Päivi Räsäneni väljaütlemisi ja kirjutisi?
Mis sa arvad, võiks see muuta nende arvamust?
No ma vähemalt palvetan selle eest, et terve mõistus võidaks.
Kui mainisid enne sõna-, usu- ja arvamusvabadust,
siis loodan südamest,
et Soome rahva põhiväärtused tõusevad nii keskselt esile,
et mõistetaks, et isegi Päivi Räsänenil on õigus oma arvamusele.
Mis aga puutub sellesse pandeemiassse,
siis koroona iseloom on peatav.
Kui seda kujundlikult öelda, siis mul on tunne,
et Jumal on kui treener mänguplatsi ääres,
andeks märku: "Lisaaeg."
Lisaaeg.
"Tulge korraks siia - mul on teile midagi öelda."
See on see, kuidas selle loo osas tunnen.
Mäletan, kuidas mõned aastad tagasi
hakkas USA's Oregonis Püha Helena mäe vulkaan purskama.
Tohutud laavapilved tõusid taeva alla
ja tuhapilved levisid üle maakera.
Öeldi, et see tuhapilv tegi vähem kui nädalaga
kogu maakerale tiiru peale.
Mäletan, kuidas ärkasin kord ühel hommikul palveks
ja mu ees avanes üks kirjakoht, kus räägiti tuha tähendusest.
Tuhk kutsub üles meeleparandusele.
Siis kogesin küll,
et Jumal kutsub maailma üles parandama meelt.
Kogu maailma.
Lennuliiklus ja paljud muud asjad jäid seisma.
Tekkis paus.
Täna oleme teises olukorras
ja tundub jälle,
et tegu on kui taevast langetatud loodinööriga.
Ma ei väida sellega seda, et Jumal on põhjustanud koroona,
aga kuna Ta on lasknud sel tulla, siis see on kui loodinöör,
mis mõõdab üle kõik, mida oleme siiani ehitanud.
Nii vaimses, maises kui ühiskondlikus mõttes.
Jääb see püsima?
On see loodinöör otse või mitte?
Ka me motiivid saavad paljastatud.
Parlamendiliikmena täidad sa parlamendis erinevaid ülesandeid.
Kuidas on see pandeemia te tööd mõjutanud
ja mida parlamendis sellest kõigest arvatakse?
See on muutnud parlamendi tööd kohe radikaalselt.
Parlamendi juhtivkogu ülesanne
on tagada parlamendi tegutsemine kõikvõimalikel aegadel.
Nii kriisiaegadel kui headel aegadel.
Seetõttu on meil ka parlamendihoones parlamendiliikmetele
pommivarjendite sarnased elamisruumid.
Seal on ka oma istungite saalid, kus langetada otsuseid,
kui näiteks isegi sõda peaks ootamatult puhkema.
Täna aga, kui elame pandeemia olukorras,
tuleb samuti tagada parlamendi töövõimekus.
Nii et pea kõik parlamendiliikmed töötavad distantsilt.
Parlamendiliikmetest võib vaid 50 olla parlamendis kohal.
Seetõttu näebki parlamendi saal nii tühi välja,
kuna seal on vaid 1/4 liikmeid kohal.
Kõik komisjonid jätkavad samuti oma tööd,
aga seda vaid hädavajalike teemade osas.
Seda samuti osaliselt distantsilt
ja otsuste langetamiseks siis parlamenti tulles.
Nii et koroona on muutnud kõike ja ka vaimne õhkkond on üsna raske.
Sealgi on hirm selle ees,
kes meist ehk võib olla potentsiaalne viirusekandja.
See kõik lisab me tööle pinget ja raskustunnet.
Enne pandeemia algust
käis kõva arutelu usu- ja sõnavabaduse üle,
mida oleme juba põgusalt maininud.
Kuidas mõjutas see parlamendi ja selle liikmete arutelude õhkkonda
ja üleüldist suhtumist Piiblisse ning kristlikesse väärtustesse?
See põhjustas ikka palju hämmingut.
Kui vaadata riigiprokurör Toivoneni käitumist
Päivi Räsäneni ja tema vanade kirjutiste suhtes,
siis parlamendis ei leidunud küll kedagi, kes oleks seda mõistnud.
Parlamendiliikmed pidasid sellist lähenemisviisi
väga kummaliseks,
mida riigiprokurör on oma süüdistustega väljendanud.
Juba ainuüksi seetõttu,
kui lugupeetud parlamendiliige Päivi Räsänen
väga paljude poolt on.
Ta on olnud pikaaegne poliitik
ja hea asjatundja väga paljudes valdkondades.
Ühtlasi teavad kõik parlamendiliikmed tema usulisi veendumusi,
mis on läbi kõigi nende aastate püsinud muutumatutena.
Päivi seisukohad pole muutunud, isegi, et ühiskond on.
Ta on olnud selgrooga kristlane, kes on elanud oma põhimõtete järgi.
Nii on selle kõige taustal riigiprokuröri nägemus sellest,
et Päivi oleks oma veendumuste põhjal
valmis vihategudeks ja vihakõneks,
täiesti mõistetamatu.
Võiks ju mõelda, et kui selle taga on vaid üks inimene -
riigiprokurör,
kelle arvamusest parlamendi üldarvamus läheb lahku,
siis kas tegu peaks üldse olema teemaga, mida arutada?
Kas parlament saaks seda kuidagi mõne omapoolse otsusega mõjutada?
Soomes on meedia, õigussüsteem ja riik kolm erinevat üksust,
kes kõik tegutsevad iseseisvalt.
Nii ongi ühtpidi kummaline,
et parlament ei saa sekkuda õigussüsteemi otsustesse,
vaid saab kommenteerida neid alles siis, kui need on juba tehtud.
Me ei saa mõjutada kohtu pooleliolevaid asju.
Kohus toimib nii nagu ta ikka toimib.
Meil on igati toimiv kohtusüsteem.
Mis aga hetkel toimub, on see,
et väärtuste purunemine ühiskonnas peegeldub ka kohtusüsteemis.
Sinna tuleb uusi kohtunikke ja süüdistajaid -
uus noor põlvkond,
kelle väärtused on hoopis teised, kui nende vanematel.
See väärtuste murdumine peegeldub ka me kohtusüsteemis.
Olles ise osalenud viimased 5 aastat
parlamendi seadusandluskomisjoni töös
ja näinud väga lähedalt kogu seda seadusandluse teemat,
siis olen näinud seal komisjoniski väärtushinnangute muutumist,
mis võtab praegu kõikjal maad.
See peegeldub ka asjatundjate sõnavõttudes.
Olen kurb, et seaduste mõju pole enam sama, mis ta kunagi oli,
tänu sellele, et väärtused muutuvad.
See viibki mu järgmise küsimuse juurde.
Kas me elame olukorras kus usu- ja sõnavabadus on ohus
või on need juba ohtu sattunud?
Mida ilmalikumaks ühiskond muutub,
siis eriti just elava ja eheda kristluse puhul
hakatakse andma igasugu hinnanguid,
öeldes, et tegu on mingite fundamentalistidega
või äärmuslike kristlastega.
Neid püütakse sildistada selliselt, et sel on selline negatiivne maik juures
Nii olin täiesti hämmingus,
kui "Helsinkin Sanomat" kirjutas kiriku ärkamisliikumistest,
mida on kiriku siseselt sündinud aastasadade- ja kümnete vältel.
"Helsinkin Sanomat" nimetas neid kiriku äärmusliikumisteks.
Ehk siis kiriku suhtes kasutatav kõneviis
ja ka meedia-poolne suhtumine on täielikult muutunud.
Tänu ilmalikustumisele
on väärtuste muutumine toimunud nii metsiku kiirusega,
et kõike elava kristlusega seonduvat püütakse isoleerida.
Sul võib olla oma arvamus seni, kuni sa seda kellegagi ei jaga
ja hoiad oma mõtted kodus enda teada.
Siis oled hea inimene.
Ehk siis, kui püsid vagusi kodus.
Kõiki muid asju võib kollektiivselt edendada,
aga mitte usuasju.
Tegu on Euroopa-kesksete väärtustega,
mida jagab kogu läänemaailm.
Usuvabadus ehk vabadus uskuda.
Usuvabadus ei tähenda vaid vabadust kuuluda mõnda usurühmitusse.
See tähendab ka usu vabadust, et ma võin uskuda millessegi.
Lisaks sellele määratleb Euroopa Liidu Põhikiri õiguse
väljendada oma usku nii individuaalselt kui oma ametis.
Ehk see on täisvabadus paljastada oma sisemus, kui nii öelda.
Nüüd aga jälgib kogu Euroopa Soome tegevust.
Isegi BBC kirjutab Päivi Räsänenist.
CNN uudised kirjutavad Päivi Räsänenist.
Imestatakse selle üle, mis siin Soomes toimub.
Loodan südamest, et see asi saadakse kiiresti korda
ja Soome võiks pöörduda tagasi selle juurde, mis on õige.
Või siis ka Aki Ruotsala olukord, kus ta lasti töölt lahti,
kuna ta oli ka aastaid tagasi avaldanud mingit arvamust,
mis tugines ta isiklikule usule ja Piibli tõlgendusele.
Kuid see polnud mingi vihakõne
ega kätkenud endas kellegi vihkamist.
Hetkel on kooli jõulupidude, kiriku ja tähistamise aeg.
Nendegagi seotud teemasid käänatakse ja väänatakse igatpidi,
mis on äärmiselt kummaline nähtus.
Ütleksin, et kristlaste vaimne tagakius on Soomes juba alanud.
See on juba alanud.
Meil pole küll kristlaste füüsilist tagakiusu,
aga meil on kristlaste vaimne tagakius.
Kui ütled, et oled kristlane, loed Piiblit ja usud sellesse,
siis sellel on oma hind.
Küsimus pole enam ütlemises: "See on mu veendumus",
vaid sellel on nüüd juba oma hind.
Meie ühiskonnas pannakse sulle selle eest silt külge,
mis loob sinust kui inimesest alateadliku kuvandi:
"Ahaaa, need on need!"
Tean kristlasi, kes töötavad Soomes kõrgetel ametikohtadel,
kuid kes on otse välja öelnud:
"Vaata, et sa mu kristlaseks olemisest kellelegi ei räägi,
sest muidu on mu ametil ja karjääril kriips peal."
See on meie ühiskonna vaimne seis,
millesse me üha sügavamale ja sügavamale vajume.
Mis on viinud sellise olukorrani?
Mis on viinud pidurite tõmbamiseni,
kui mõeldakse ja arutletakse kristlike väärtuste ja asjade üle?
Järgnev on nüüd mu väga isiklik arvamus.
Me hakkasime 80'ndatel
vähendama kogudustes oluliselt Piibli õpetamist.
Jäeti ära nii piiblitunnid kui Piibli süstemaatiline õpetamine
ja see on toonud kaasa nö Piibli tundmise aneemia.
Sellest lähtuvalt aga
pole me veendumused enam millessegi juurdunud.
Need on juurdunud pigem arvamustesse ja nägemustesse,
mis on ajas ja kultuuris muutuvad.
Samas kui me teame,
et hoopis inimene on see, kes peab Piibliga kohanduma,
mitte nii, et elame elu,
kus püüame parasjagu valitsevas ajas kohandada Piiblit enda järgi.
See, mida Piibel minust arvab, on olulisem,
kui see, mida mina Piiblist arvan.
Mäletan seda aega,
kui naasesime misjonitöölt Lõuna-Ameerikast.
Sealsetes kogudustes õpetati süstemaatiliselt Piiblit
ja selleks oligi kohe nö pühapäevakool,
kus keskenduti Jumala Sõnale ja liiguti süstemaatiliselt edasi,
andes samal ajal inimestele ka kodutöid.
Neid asju uuriti süviti
ja kui siis järgmine pühapäevakool kätte jõudis,
siis õpetaja küsis, mida rahvas oli lugenud, mida mäletas
ja tegi samas testi, et näha, kuidas asjast aru saadi.
Ja kui poldud aru saadud, räägiti teemad uuesti üle
ja kanti seda edasi,
et lõpuks mõistetaks, mida Jumala Sõna ütleb.
Soome tagasi tulles ei leidnud me siit aga midagi sarnast.
See oli kui šokk mu jaoks
ja ma mõtlesin: "Kus me küll elame ja oleme?"
Paljud misjonitöölt naasejad on rääkinud sama asja.
Olles näiteks 10 aastat Soomest ära olnud,
on nad tagasi tulles hämmingus, et mis küll Soomes toimub?
See on tegelikult peeglisse vaatamise koht
kõigi kristliku tegevusega tegelejatele
ja küsimise koht:
"Mis oleks, kui pöörduksime tagasi Piibli õpetamise juurde?"
Ja hoida siis kinni sellest, et meil on vabadus uurida Piiblit
ja olla ühel meelel Piibliga.
Päivi Räsänen esitas vaid küsimuse:
"Kas mitte Piibel ei ütle homoseksuaalsuse kohta nii?"
ja seda peetakse nüüd kuriteoks.
Ta esitas vaid avaliku küsimuse.
Millele oleks ju võinud vastata ja asi klaar.
Aga kuna ei osatud vastata, läks asi edasi kohtuveskite jahvatada.
Nii et sellises seisus oleme me siis siin Soomemaal.
Kuidas peaks kristlikud kogudused ja ühingud sellises olukorras käituma?
Me juba rääkisime sellest,
kuidas piibliõpetus on jäänud pisut tahaplaanile
ja pühapäevased jumalateenistused
annavad pigem vahepala mõõdu välja.
Kuidas peaksime siis praeguses seisus käituma,
et minna tulevikule õigesti vastu?
Olen selle koroona ajal mõelnud palju sellele,
miks ajal, kui inimesed mõtlevad,
kas kogu see lugu on kuidagi seotud Ilmutusraamatuga,
pole ma kuulnud üheski koguduses teadaannet:
"Täna õpetame Ilmutusraamatust."
Eskatoloogia e. õpetus lõpuaegadest on kui täielikult kaotsi läinud.
Mu puudulik tõlgendus kogu loost on see,
et me ei räägi Ilmutuseraamatust seetõttu, et me ei oska seda õpetada.
Me ei tunne seda.
Me jutlustajatena -
ja ma räägin ka iseendast, kes ma olen 17 aastat olnud pastor...
Tõsi küll, ma õpetasin ka Ilmutusraamatust,
aga see on üks meeleparanduskoht me jaoks,
et oleme taandunud Piibli põhiasjade õpetamisest.
Me kardame.
Me kardame lausa seda,
et meil on mingi vale nägemus kasvõi Jeesuse tagasitulekust
või usklike ülesvõtmisest.
Kui me aga kardame, et me õpetuses võib midagi nihu minna,
siis otsustamegi üldse mitte õpetada sellest.
Meil aga peaks olema hoopis teine lähenemisviis.
Peaksime otsima ja lugema neid asju koos.
Uurima neid koos peatükkide kaupa,
mõeldes: "Kas see tähendab äkki seda?"
Sest see saab olema tohutu üllatus kogu loodule,
kui kogudus võetakse korraga üles.
Nii on meil vastutus rääkide inimestele neist Piibli sündmustest juba ette,
sest need on lähemal, kui eales varem.
See viibki meid nüüd veel saate viimastel minutitel
rääkima kristlaste olukorrast väljaspool Soomet ehk üle maailma.
Paljud neist elavad maades, kus usuvabadus on nii piiratud,
et nad elavad pagenduses ja kogunevad salaja.
Maailmas on 245 miljonit kristlast, kes on tõsiselt tagakiusatud.
Kui aga mõelda sellistele piirangutele,
mida Soomes alles tahetakse kehtestada,
kuid mis pole veel nii kaugele jõudnud kui osades maades,
siis võttes kõiki neid piiranguid arvesse,
on maailmas üle 300 miljoni tagakiusatud kristlase.
Kuidas me peaks oma olukorrast lähtuvalt
suhtuma üle maailma toimuvasse kristlaste tagakiusu?
Jeesus rääkis sellest Piiblis väga kõnekalt,
öeldes: "Ma olin vangis, aga te ei tulnud mind vaatama."
Tahaksin laiendada seda "vaatama minemise" mõtet
ja öelda, et me ei julge vaadata silma tagakiusatud kristlaste olukorrale.
Jeesus küll ise ei mõelnud seda päris nii,
sest Ta pidas silmas reaalset vaatama minemist.
Aga me ei julge isegi oma mugavast tugitoolist
vaadata otsa tõsiasjale,
et maailmas elab just nüüd ja praegu 245 miljonit tagakiusatud kristlast.
Meie, kui otsustajate jaoks, on see aga veelgi raskem,
sest me pöörame tähelepanu paljudele erinevatele asjadele,
aga sellest šokeerivast reaalsusest, millest kõik teadlikud on,
räägitakse tõeliselt vähe.
Olles ise üks otsustajatest, ütlen, et me peame rääkima neist asjadest
ja tõstma neid ka parlamendis erinevates olukordades pidevalt esile.
Kogudustes tuleks nagunii hoida need lood pidevalt silme ees
ja palvetada tagakiusatud kristlaste pärast.
Peaksime paluma Jumalalt tarkust,
kuidas elada koos nendega, kuidas aidata neid
ja olla neile toeks nende olukorras.
Tean, et Euroopa Parlamendis on palju häid inimesi,
kes saadavad erinevatele üksustele pidevalt palvekirju,
et aidataks erinevaid hädasolijaid.
Tean, et president Trumpi valitsuses on loodud täiesti eraldi üksus
tagakiusatud kristlaste aitamiseks.
Sinna kuulub 40 inimest - sh tipptasemel juristi,
kes aitavad tagakiusatud kristlasi üle kogu maailma,
rakendades selleks oma poliitilist mõjuvõimu.
Palju on muidugi teha,
aga kõige esimese asjana peaks me südamed sulama
tagakiusatud koguduse suhtes.
Nii on. Me ei tea, mida tulevik toob,
aga Piibel ei luba meile aegu, kus jääda vaikselt oksale tukkuma.
Me elame lõpuaegadel enne Jeesuse tagasitulekut,
kus meilgi tuleb maksta oma usu eest teistsugust hinda, kui varasemalt.
Meil on nüüd veel vaid 1,5 minutit aega.
Mida tahaksid veel lõpetuseks
me vaatajaile julgustuseks või ka manitsuseks öelda?
Soovin, et külastaksite alustuseks kasvõi Märtrite Hääl kodulehte,
et näha, milline on tegelik olukord.
Seejärel aga valige sealt endale mõni maa või sihtpunkt,
mille eest hakata regulaarselt palvetama.
See võiks olla hea algus.
Aitäh Antero Laukkanen!
Jumal õnnistagu su tegemisi ja ka tööd parlamendis!
Tänan! Aitäh, et sain olla siin!
Tõlge: Anne-Ly Raukas