MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
15. aprillil, 2019. aastal
saatis valgenahaline mees kahes Uus-Meremaa mošees korda
šokeeriva terroriakti.
Läänemaailm oli kohkunud
ja poliitikud ning avaliku elu tegelased mõitsid sellise teo hukka.
Nii lihtsalt ei tohi teha.
Mošeesid ei tohi rünnata ja moslemeid ei tohi tappa.
Sellest lähtuvalt ilmus erinevaid artikleid
ja moslemite toetuseks korraldati meeleavaldusi ning rahumarsse.
Samal nädalal tapeti Nigeerias üle 200 kristlase
ja läänemaailm vaikis.
Ei poliitikud ega muu avalikkus ei öelnud sõnagi.
Ei mingeid erisaateid, rahumarsse ega meeleavaldusi kristlaste toetuseks
Muusik ja evangelist Petri Nuotio arutleb koos minuga
kristlastele põhjustatud valust ja selle maha vaikimisest.
Tere tulemast saatesse Petri Nuotio!
Tänan!
Viitasin ennist katoliiklase, isa Benedicti blogile,
kus on juttu tagakiusu paradoksidest.
Ta käsitleb seal üha kasvavat ülemaailmset kristlaste tagakiusu,
öeldes: "Kuigi tagakiusu tsunami tulvab üle maailma,
kuuleme me sellest kurjusest üsna harva räägitavat.
Peavoolumeedia on üllatavalt vaikne
kristlaste vastu sooritatud rünnakute suhtes.
Samal nädalal,
kui Uus-Meremaal toimus kohutav rünnak mošeede vastu,
tapeti Nigeerias 200 kristlast
ja uudised ei maininud sellest suurt palju midagi."
Mis tundeid sinus selle blogi lugemine tekitas,
kust ka äsja loetud lõik pärineb?
Eks tegu ole ülemaailmse ja vägagi levinud nähtusega,
kus kristlaste kannatusi püütakse salata ja peita,
sest mida pole silme ees, seda pole ka mõtetes.
Puht maises mõttes võetuna usun,
et riikide jaoks on majanduslikus mõttes parem
omada "nafta riikidega" häid suhteid.
See mõjutab kindlasti.
Oled avastanud teatud vaikimise seoses selle teemaga.
Just.
Kohe kindlasti on tegu ka vaimse teemaga.
Oma olemuselt igal juhul.
- Mida sa selle all silmas pead?
Seda, et kristlikke väärtusi on tallatud ja tallatakse jalge alla
üle kogu maailma ja Soomeski.
Nii nagu vaikitakse maha kõik kristlaste vastased rünnakud.
Nägin hiljaaegu üht dokfilmi Paapua Uus-Guinea hõimupealikest,
kes külastasid lääneriikide vanadekodusid.
Oli äärmiselt huvitav jälgida nende omavahelist arutelu.
Olles mõnda aega jälginud kõike vanadekodus toimuvat,
jõudsid nad järeldusele,
et lääneriikides on kombeks heita vanurid kõrvale,
et nende eest ei peaks ise kodus hoolitsema.
Usun, et tagakiusuga oma sama lugu,
et kergema hakkama saamise nimel heidetakse see teema kõrvale.
Enesetunne on parem, kui ei pea sellele mõtlema. - Just.
Sest see tõstatab küsimuse:
"Kas ma peaks võtma vastutust ja tegema midagi selle heaks?"
Isa Benedict viitas oma blogis ka just nimelt Nigeeriale
ja sealsele olukorrale.
Me teame, et Nigeeria olukord on jagunenud kui kaheks.
Lõuna-Nigeerias on tõeliselt palju kristlasi.
Reinhard Bonnke on pidanud seal suuri staadioni-koosolekuid,
millest sajad tuhanded inimesed on osa võtnud
ja millest suured kogudused on teinud ka videoülekandeid.
Aga Põhja- ja Kesk-Nigeeria olukord on hoopis teine.
Mida sa Nigeeria kristlaste olukorrast arvad?
Nigeeria on rahvaarvu poolest üks maailma suuremaid riike,
kus elab 200 miljonit inimest.
Neist kristlasi on kuskil 80 miljonit ja moslemeid umbes sama palju.
1999. aastal, kui hakkas kehtima šariaadi seadus,
algasid Põhja-Nigeerias ka suured kristlaste tagakiusud.
On huvitav, et riigi lõuna osas elavad kristlased üsna rahulikku elu,
samas kui riigi põhja osas valitseb täielik kaos.
Näiteks ühe rünnaku käigus, mis toimus 2010. aastal,
tapeti umbes 600 kristlast.
See on üsna šokeeriv.
Mainisid šariaadi seadust. Kas see kehtib kogu Nigeerias?
Kogu riigis või vaid teatud piirkondades?
Seda rakendatakse kõige enam riigi põhja osas.
Riigi lõuna osas on nii palju kristlasi, et seal ei läheks see väga läbi,
aga riigi põhja osas küll.
Seal on fulani moslemid,
kes on tegelikult hambuni relvastatud sõdurid
ja kes hävitavad kristlaste külasid.
Siis on seal terroriorganisatsioon Boko Haram
ja ka sõjaline rühmitus Al-Shabaab, mis tähendab samuti terroriste.
Need on kolm peamist üksust,
kes väga jõuliselt ründavad kristlasi ja hävitavad neid külade kaupa.
Nad ründavad näiteks öösiti ja tapavad kõik ettejuhtuvad.
Märtrite Hääl on selles mõttes Nigeeria töösse kaasatud,
et me toetame seal üht kooli.
Räägi palun lähemalt, mis kooliga on tegu
ja miks me seda toetame?
Peale kõiki sealseid suuri rünnakuid sai rajatud selline kool,
kuhu tol korral said minna paar orbu ja mitmed teised lapsed,
kel polnud muidu enam võimalik kooli minna.
Nii saigi see kool nende jaoks rajatud.
Seal on palju selliseid isikuid,
kellest olen paljudes Soome kogudustes rääkinud.
Nagu näiteks 13-aastasest Danjumist, keda vist kõik kogudused juba teavad.
Tegu on pimeda poisiga
ja kuigi tal on ka raskusi, on ta õnnelik
ja tal läheb koolis ülimalt hästi.
Lisaks veel sajad teised lapsed.
Seal koolis on u 250 õpilast
ja kool on tuntud oma väga hea ning kvaliteetse õpetuse poolest.
Koolil läheb väga hästi ja õpilased saavad seal hästi hakkama
Nigeeria probleemiks, eriti riigi põhja osas on see,
et kuigi riigi keeleks on valdavalt inglise keel,
siis selles ei osata siiski kirjutada.
Seal koolis aga on õpitud kirjutama ja kooli tase on tõesti hea.
Me ajakirjaski on selle kohta häid uudiseid.
Selle kohta, et õpilased on tublid
ja kooli õpetamistase on juba peaaegu erakoolide tasemel.
Õpetajate hoolitsus ulatub juba kodudeni välja.
Vanemaid on nõustatud selles osas,
kuidas vaatamata vähestele võimalustele
pakkuda lastele siiski paremat toidust
ja kanda paremini hoolt nende puhtuse eest.
Lisaks juhendati vanemaid, kuidas julgustada oma lapsi õppimises
ja vaadata, et kodused õppetööd saaksid tehtud.
Me sealne kontaktisik ütleb, et märgatavad muutused on toimunud.
Selliseid asju on tore lugeda,
kui mõelda, et soomlased on toetanud seda kooli mitu aastat
ja saanud osa ka selle algaastatest.
Meile saadeti kord pilte suurest ühishauast,
kuhu osade õpilaste vanemad on maetud.
See asub üsna seal kooli lähedal.
Kuid ta kirjutab nüüd:
"Nende üle 250 lapse aitamine on kinnitanud meile,
et see, mida täna teeme,
ei aita vaid neid, aga ka neile järgnevat põlvkonda."
Nii et see annab sealsetele lastele uue alguse ja lähtekoha.
Oluorrad, kust nad tulevad, on kohutavad,
aga kui me mõtleme vahel,
kas Soomest saadetavast abist üldse mingit kasu on,
siis on tore saada sellist head ja positiivset tagasisidet, et on.
See omandab hoopis teise tähenduse,
kui me aitame ja näeme siis, et see kannab vilja.
Mulle meenub sellega mu koduaia õunapuu,
mille tüve jänesed närisid,
nii et selle väliskoorest polnud midagi järgi.
Ja ometi just see kannatada saanud, äranäritud, katkine ja väike õunapuu
andis enneolematu saagi puhtaid õunu.
Usun, et sama ime on Nigeeria.
Just need kannatada saanud kannavad sellist vilja,
mida ei oskaks neilt iialgi oodata.
Mitte kibedat või mädanenud vilja, aga elu täis vilja.
Nad annavad andeks ja õnnistavad,
tehes head isegi neile, kes neile on halba teinud.
Ma toestasin oma õunapuud kõikvõimalike nööride ja tugivaiadega,
olles rõõmus, et neist oli kasu ja puu kandis head vilja.
Tõeliselt palju vilja.
Võrratu lugu on seegi, et kui neist asjadest rääkida,
hakkavad kristlased ka palvetama.
Nagu näiteks nigeerlaste eest.
Sa isegi oled Nigeeria eest palju palvetanud.
Me oleme nii kaugel Nigeeriast,
mistõttu kui palju need palved kannavad?
Saadavad need ka midagi korda
ja kas palvetamine oleks see viis,
mille kaudu toetada sealseid kannatavaid kristlasi?
Kui küsida otse tagakiusatute käest, kuidas me saaks neid aidata,
siis esimese asjana öeldakse kohe: "Kandke meid palves."
Sest nad teavad, et palves peitub tohutu vägi.
Meil soomlastel tuleb kõik nii kergesti kätte,
et me ei oska isegi hinnata selle tähendust.
Aga need, kes kannatavad,
need teavad, et Jumal kuuleb ja aitab.
Kui Peetrus oli vangis, siis kogudus palvetas
ja ingel tuli ning vabastas ta sealt.
Isegi palvetajatel oli raske uskuda, et midagi sellist võiks juhtuda,
aga Jumalal on vägi ja Ta suudab kõike.
Seetõttu ütlesingi, et kui TV7 näitab Märtrite Hääl saadet
ja lisaks sellele on veel Märtrite Hääl ajakiri
ja info nii Facebookis, Instagramis kui igal pool mujal,
siis tänu sellele hakkab sealt 160 miljoni suurusest massist
tõusma esile teatud nägusid, kelle eest saab palvetada.
Kui palvetada nende eest
ja nende poolt esile tõstetud asjade eest,
hakkab tulema ka täpseid palvevastuseid
ja me mõistame, et Jumal kuulis sedagi palvet.
Vahel oleme tõesti saanud häid uudiseid selle kohta,
et mõni surmaotsus tühistati või keegi kannataja pääses vabadusse
On su enda elus mõnda sellist kogemust,
kus keegi kuskil kaugel palvetas su eest ja sa said abi.
Meenub sulle mõni selline olukord?
Selliseid olukordi on olnud palju.
Tookord, kui haigestusin -
räägime sellest vist hiljem rohkem,
aga mul oli tohutul hulgal palves toetajaid.
See oli reaalselt kogetav, et Jumal kuuleb ja aitab.
Ühtlasi meenub näide ka sellest,
kui olin alles usklikuks saanud noor mees.
Tunded kippusid juhtima mu usuelu,
mistõttu, kui tunded olid tipus, oli ka usk täiega tugev.
Kui aga tunded olid nullis, kahtlesin, kas üldse olengi usklik.
Elasin tol ajal ühes väikeses kohas ja hinges oli kuidagi kitsas olla.
Mõtlesin, et usklik ei saa ju küll midagi sellist tunda.
Läksin ühele väikesele teenistusele
ja istusin kuhugi taharitta.
Kummardasin pea ja mõtlesin vaikselt oma südames:
"Piiblis on ju öeldud,
et kus 2-3 on Tema nimel koos, seal on Jeesus nende kesel."
Mõtlesin, et Jumal on ju nagunii seal,
isegi, et see teenistus ei toonud kaasa mingeid erilisi tundeid
Kuid ma palusin: "Jeesus, kui Sa minust möödud,
siis pane oma käsi mu pea peale ja õnnista mind,
sest ma lihtsalt ei jaksa enam."
Niipea, kui olin seda palunud, tõusis pastor püsti ja läks kantslisse.
Rõhutan siinkohal, et palusin selle palve vaikselt,
mistõttu väliselt polnud seda kuidagi kuulda ega näha.
Keegi isegi ei teanud, et olin selle palve palunud.
Pastor läks kantslisse ja ütles:
"Sina, noor mees, Jeesus ei lähe sinust ainuüksi mööda,
aga Ta peatub su kohal,
paneb oma käed su peale ja õnnistab sind."
- Imeline!
Pastor ütles sõna sõnalt mu palve järgi,
väljaarvatud see, et Jeesus ka peatub mu kohal.
Ma ise arvasin, et Jeesusel on kiire,
aga Ta pole selline nagu me evangelistidena,
kes jooksu pealt vaid törtsu õnnistavad.
Jeesus peatub ja võtab igat usklikku kuulda.
Võrratu!
Sa oled ka muusikamees, mistõttu nüüd kuulamegi ühte su laulu.
"Jää hüvasti laul" Muusika ja sõnad: Pekka Simojoki
Päev tasapisi loojub, tuul vaikselt sahiseb
Kauneim hetkki päevast nüüd maha jääma peab
Südameisse valgus kumab, meid uude päeva juhtides
Ja miski ei saa seda kustutada
Õed-vennad rõõmustagem, sest Kristus on me Kuningas
Me kõrvale Ta alatiseks jääb
Temaga koos rännates pühib Ta iga kui viimse me pisara
Üle merede meid Ta ühendab
Ei pimedus ega surm ega mingi lootusetus
Saa lahutada meid Tema armastusest
Uksed avab ja sulgeb, me kõrval Ta kulgeb
Tema jõust saab meie jõud
Õed-vennad rõõmustagem, sest Kristus on me Kuningas
Me kõrvale Ta alatiseks jääb
Temaga koos rännates pühib Ta iga kui viimse me pisara
Üle merede meid Ta ühendab
Kui täitsa põhja kukume ja lained on üle pea
Ja tulevikust suurestki me midagi ei tea
On siiski tarvis teha tööd ja liikuda vastu ööle
Süda tulvil täis armastust
Õed-vennad rõõmustagem, sest Kristus on me Kuningas
Me kõrvale Ta alatiseks jääb
Temaga koos rännates pühib Ta iga kui viimse me pisara
Üle merede meid Ta ühendab
Te vaatate saadet "Märtrite hääl"
ja minuga on saates muusik ja evangelist Petri Nuotio.
Petri, su telefon helises 2010. aasta veebruaris
ja peagi oli kiirabi su õue peal.
Mis juhtus?
See oli selline olukord, et ma ootasin uut südant.
Ma vana süda oli omadega õhtal.
Sellel polnud enam elujõudu ja see oli kärbunud,
mistõttu igatpidi kõlbmatu.
Elasin tol ajal nii, et mobiil oli koguaeg taskus,
sest võis juhtuda, et sain päevas mitu korda infarkti.
See oli raske aeg.
Kott pidi olema koguaeg pakitud ja kõik pidi olema valmis,
et niipea, kui tuleb kõne, et mulle on leitud uus süda,
pidin olema valmis koheselt haiglasse minema.
Nii juhtuski, et ühel päeval, keset argipäeva kiireid toimetusi,
sain kõne.
Istusin just kohvilauas, kui selle kõne sain.
Milline su elu enne seda kõnet oli?
Haigestusin 20 aastat tagasi väga tõsiselt.
Nii tõsiselt, et üks avalikkuselegi tuntud arst küsis,
kas mul on "ülemise korpusega" suhted korras,
kuna võin sinna peagi jõuda.
Et siis selline aeg.
Kogesin rohkesti valu.
Vahel lausa nii palju, et isegi morfiinisüst ei aidanud.
Neid etappe oli erinevaid.
Kiirabi võis mind nädala jooksul kolm korda haiglasse viia,
nii et see oli väga raske aeg.
Öeldi, et mu elu rippus juuksekarva otsas.
Sul oli ju pere ja lapsed...
Jaa. Lapsedki helistasid mitmeid kordi kiirabi välja,
vaadates ja mõeldes kõrval, kas isa jääb elama või mitte.
Nii et neile on see ka olnud väga raske aeg.
Küllap mõtlesid isegi neil aegadel igasugu mõtteid. - Just nii.
Kuid siis sa läbisid tõeliselt suure operatsiooni
ja sulle siirdati uus süda.
Kuidas sul sellest toibumine läks?
Operatsioon ise läks hästi,
aga siis sain maksa- ja kopsupõletiku
ja ma olin mõnda aega isegi teadvuseta.
Olin selle telefonikõne järgselt 40 päeva haiglas,
enne, kui tagasi koju sain.
Kui aga need põletikud hakkasid järgi andma,
läks mu taastumine ülimalt kiiresti.
Kuu peale operatsiooni olin juba tagasi tööl.
Nii et mu taastumine käis ikka väga kähku.
Kui tavamotika mootor asendada Harley-Davidsoni mootoriga
siis eks ta tuksu ikka vähe teistmoodi.
Milline su usk Jumalasse
keset neid suuri valusid ja sügavaid orge oli?
See on sama lugu, kui jääda laevaga suure tormi kätte -
kõik üleliigne tuleb visata üle parda.
Nii vaatad ka elus selle peale, mis on kõige olulisem.
Rääkides juurdumisest,
siis ma elasin pidevalt tuginedes Piiblile.
See jooksis kui punase lindina läbi kogu mu elu.
Igatsus ühenduse järele Jumalaga oli nii suur,
et hoidsin sellest kahe käega kinni.
Ühtlasi ju teadsin, et mul võib olla minek
kas paari tunni pärast või millal iganes.
Samas kogesin ikka ja jälle Jumala kinnitust, et ma ei sure veel.
Kuigi see oli lähedal, sest mu süda seiskus 5h jooksul 25 korda.
Mis aga puutub mu elu suurimasse imesse
lisaks usklikuks saamisele,
siis keset kõike seda valu ja vaeva kogesin rahulolu ja rõõmu.
Tundin end enamjaolt alati hästi, olles positiivselt laetud.
See üllatas mind ennastki.
Kuna kiirabi käis nii tihti mu juures, heitsid nemadki juba nalja:
"Kas siis tõesti ei raatsita sulle seda uut südant juba anda?"
Olles kogenud seda kõike
ja töötades täna tagakiusatud kristlaste heaks,
siis näed sa ka neis kahes mingeid ühisnimetajaid?
Oskad ehk end nendega samastada,
kuna oled ise raskest olukorrast läbi läinud?
Jaa.
Valu ja kannatus on miski,
mida me tahaks kuidagi liiga lihtsasti kõrvale heita.
Me ei taha rääkida surmast, kannatustest ja haigustest,
sest see tundub kuidagi raske teema me jaoks.
Aga füüsiline valu pole üldse mitte kõige õudsam valu, mida kogeda.
Jumal võib anda meile keset kõike seda valu, vaeva ja torme
oma rahu.
Keset õnnetust õnne, keset vaesust südamerikkust jne.
Jumalal on vägi muuta,
nii et kui oledki keset elutorme, siis Jumal võib anda rahu selle keskel.
Olles tutvunud paljude kannatavate tagakiusatud kristlaste eluga,
siis kas nad mõtlevad vangistatuna või tagakiusatuna samamoodi?
Kuidas nad neil aegadel Jumalat kogevad?
Valu ei tohi muidugi alahinnata,
aga tagakiusatute suurim mure on see,
et neid ei unustataks.
Neil on oluline teada, et neid peetakse meeles
ja et neil on õed-vennad Kristuses.
Ja et ka neile armsad inimesed on alles.
Sest nende jaoks on kõige valusam see,
kui neid lahutatakse nende peredest, suguvõsast ja kogukonnast.
Nad jäävad üksi ja see on väga raske.
Kui me elu nüüd taas normaalsesse rütmi naaseb,
siis sa oled taas valmis külastama kogudusi
ja jagama seal neil huvitavatel teemadel.
Sa töötad meil Märtrite Hääles, nii et milline su päev välja näeb,
kui käid mõnes koguduses neist asjadest rääkimas?
Ma liigun ringi matkaautoga,
nii et mu kodu on just seal, kus ma olen.
Ühtlasi ei pea ma siis koguaeg edasi-tagasi sõitma,
mis on üsnagi kulukas,
vaid ma saan liikuda ühest kogudusest teise.
Kui tegu on mõne evangeelse koosolekuga,
siis ma osalen mõnel sellisel.
Kui osalejatele jagatakse toitu,
siis ma panustan pillimängu ja lauluga,
häirides sellega inimesi,
kes siis söövad ka vähem, kui peab koos laulma.
See oli muidugi nali.
Õhtuti on siis tavaliselt Märtrite Hääle teenistus,
kus räägin tagakiusatutest ja laulan.
Ja kuna mu matkaauto on parklas ootel,
siis lähen sinna peale teenistust magama.
Hommikul ärgates panen oma asjad kokku
ja sõidan järgmise koguduse õuele, kus toimub jälle sama asi.
Aitäh sulle, Petri, selle intervjuu eest!
Saamaks rohkem teada tagakiusatud kristlastest,
võid tellida endale Märtrite Hääle ajakirja.
Me kontaktid on nähtavad ekraanil.
Ole üliväga õnnistatud!
Tõlge: Anne-Ly Raukas