MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
ISIS, Boko Haram, Al-Qaeda ja teised islamistlikud terrorirühmitused
on kuulutanud püha sõja lääneriikidele, uskmatutele,
kristlastele, juutidele ja mitte nendesugustele moslemitele.
Nad põhjendavad oma kohutavaid veretöid
islami pühade tekstidega.
Teiste meelest jälle on islam rahumeelne usund
nagu iga teinegi usund.
Nad räägivad sellest, kuidas Muhamed armastas rahu
ja parendas naiste olukorda.
Kellel siis on õigus?
Endine innukas moslem Nabeel Qureshi
püüdis saada kõigest sotti Koraani abil.
Ta oli leitust nii šokis, et hülgas islami
ja leidis lõpuks Jeesuse.
Oma raamatus "Tõde džihaadi kohta"
läheb ta mööda tavapärastest debattidest
islami erinevate suundade vahel
ja selgitab islami pühade kirjade põhjal,
mida need räägivad pühast sõjast.
Selle raamatu sisust räägivad meile täna
ka Kasper Mäkinen ja Hannu Lahtinen.
Tere tulemast me saatesse Hannu ja Kasper!
Kaspar, lugesid selle raamatu hiljaaegu läbi.
Mis mõtteid see sinus tekitas?
Tegu oli tõesti huvitava raamatuga, mis käsitleb tõeliselt huvitavat teemat.
Lugesin seda avatud meelega,
sest seal olid ka tõeliselt huvitavad pealkirjad,
mis tõstatasid 18 väga tulist teemat.
Kuid raamatu autor oskas neile väga kenasti vastata.
See raamat ju sündiski sellest,
kui tema käest mitmeid kordi küsiti, kas islam on rahumeelne usund.
Raamat annab sellele ka vastuse.
Qureshi ise oli rahumeelne Ameerikas elav moslem,
kuniks ta hakkas uurima oma usu pühasid tekste
ja kohkus sellest.
Ta olla lausa valjult hüüdnud: "On see tõesti tõsi?"
See viis lõpuks selleni, et ta loobus islamist
ja leidis Jeesuse.
Hannu, on see tavaline, et paljud moslemid
ei tea ega tunne oma usu pühasid tekste
ja üllatuvad, kui saavad teada, mis neis on.
Pean esmalt tõdema,
kui käsitleme täna küsimust, mis on üsna nö kuum teema,
et mul on aastate jooksul tekkinud häid suhteid moslemitega.
Tahan selle kohe alguses ära öelda.
Kui aga mõelda moslemite peale,
siis me sageli paneme nad kõik kui ühte patta,
samas kui inimesi on erinevaid.
Palju on nö ilmalikustunud moslemeid,
kes ei tea oma usu pühadest kirjadest midagi.
Nii nagu paljude kristlastegi puhul, kelle Piibel kogub vaid riiulis tolmu
ja selle sisust ei teata suurt midagi.
Ja siis on see seltskond, kes on nagu Nabeel Qureshi kord oli.
Ta oli noorena Koraani läbi lugenud
ja õppinud sealt pähegi mõned olulisemad peatükid.
Kuna aga araabia keel pole ta emakeel,
oli ka Koraanist arusaamine üsna pinnapealne.
See on paljude moslemite jaoks üsna suur probleem.
Neil on küll palju võimalusi õppida välismaal,
mis on nende jaoks ülimalt oluline.
Nii nende kultuurist kui mõtteviisist lähtuvalt.
Aga asjadest ka tegelikult arusaamine pole kõige olulisem.
Ja siis on neid, kes on kuulnud isalmist
ja mõjutatud sellest, mida imaamid ja mullad on õpetanud
ja kuidas nad islamiusku selgitavad.
Seda vaid teatud salmide ja suuremate tekstide põhjal.
Nii on paljud olnud üllatunud,
et Koraanis on ka vägivaldseid peatükke.
Nad ei usu, et see on võimalik,
sest neile on räägitud vaid rahumeelsetest peatükkidest.
Qureshi ise oli ka hästi rahumeelne moslem.
Kuid rääkides džihaadist,
siis kas võiksid palun avada veidi, mida see sõna tähendab
ja mida see veel enam araabia keeles tähendab?
Ütleksin enne seda veel,
et islami algupärased hadithid ehk islami pühad pärimused -
neile on moslemitel täna kergem ligi pääseda
ja sealt loetugi on šokeerinud paljusid moslemeid,
kuna hadithitel on suur mõju moslemite elule.
Kui aga mõelda džihaadile,
siis see on seotud algselt teemaks olnud küsimusega,
kas islam siis on rahumeelne usund või mitte?
Kui 2011. aasta septembris rünnati USA's neid kaksiktorne,
siis maailma juhid eesotsas USA presidendiga
kinnitasid, et islam on rahumeelne usund.
Mõeldes aga džihaadile,
siis seda võib käsitleda mitmest erinurgast.
Esiteks pole Koraanis kusagil kirjas, et islam oleks rahumeelne usund.
Ka ei räägi sellest Muhamedi elu kirjeldavad pärimused.
Nii et see on üsna selge.
Moslemitel on küll tavaks öelda: "As-salamu alaykum!" e. "Rahu teile!",
aga see tähendab pigem nende omavahelist rahu,
mis lähtub ühisest kokkuleppest mingi asja suhtes.
Koraanis endas aga ei räägita rahust midagi.
Raamatus "Tõde džihaadist"
tsiteeritakse näiteks üht Süüria šeiki Ramadan al-Bouti,
kes on väga tuntud ja mõjuvõimas sunni moslemimaailma teadlane.
Tema sõnul on väide selle kohta nagu islam oleks rahumeelne usund
Lääneriikide püüe nõrgestada islami.
See on nende seisukoht.
Kui vaadata islami 1400-aasta pikkust ajalugu,
siis seal pole küll midagi sellist õpetatud.
Pigem on läänemaailm hakanud sellest viimasel ajal rääkima,
otsekui tegu oleks rahumeelse usundiga.
Selle raamatu autor tahab viia meid just nimelt algupärase islami juurde
ja sellesse keskkonda, kus islam sündis.
Nii toob ta ka Koraani peatükkidest ehk suuradest rohkesti näiteid.
Ta on toonud väljavõtte 9. suurast, mida nimetatakse ka mõõga suuraks.
9. suura 5 peatükk, kus öeldakse järgmist:
"Kui pühad kuud on möödas,
siis valage paganate verd, kus iganes neid ka kohtate.
Piinake ja kiusake neid ning jälitage neid kõikjal."
Et siis sellised tekstid on Koraanis kirjas.
Nii saab üsna kiiresti selgeks,
et Koraanis on nii rahumeelseid kui vägivaldseid peatükke.
Moslemi õpetlased selgitavad neid tekste muidugi
mitmel erineval moel.
Samas leiame siit üsna ruttu ka sõna "abrogatsioon",
mida Kaspergi sellest raamatust rääkides esile tõi.
Räägi meile palun, mida see abrogatsioon tähendab?
See jäi tõesti silma ja see oli ka väga hästi lahti räägitud.
Lühidalt öeldes tähendab "abrogatsioon" seda,
et kui kaks peatükki on omavahel vastuolus,
siis vanem peatükk asendatakse uuema peatükiga.
See võib puudutada igapäevaseid asju nagu veini joomine
või see võib puudutada sõjapidamist.
Ehk siis, uuem ehk värskem peatükk katab vanema teksti kinni.
Kas on ka mingeid meetmeid, mille abil saada selgust,
milline tekst on nö värskem ja milline vanem?
Kas Koraan ise annab selles osas mingeid juhendeid?
Mida sa, Hannu, sellest arvad?
Selles osas on erinevaid arvamusi,
et millised on need vanemad ehk Meka ajal kirjutatud tekstid.
- Need olid need rahumeelsemad tekstid?
Just.
Muhamed olla tol ajal levitanud oma usku kuulutustöö kaudu
elades rahulikult oma elu, olles ka abielus.
Neid oli tookord väike seltskond ja neid kiusati ka taga.
Nii on Koraani uurijad seda meelt,
et suurem osa selle peatükkidest, mis tol ajal kirja pandi
ja millele ka tänapäeval palju viidatakse,
ütlevad, et usk on vabatahtlik.
Ühtlasi on palju positiivseid peatükke juutide ja kristlaste kohta,
mis kõik tol ajal kirja pandi.
Kuid seal on juttu ka sellest,
et kui Muhamed põgenes Mekast Mediinasse,
siis Koraani lõpu poole esinevad peatükid
on rohkem vägivaldsed.
Nii ollakse ka ühel meelel mõõga-suura osas,
millele ka palju viidatakse.
See on siis Suura 9:9,
mis on ajalooliselt kas viimane või eelviimane peatükk.
Kuid tulles tagasi džihaadi mõiste juurde,
siis selle kohta veel nii palju,
et siit ja sealt on ikka kuulda,
et araabiakeelset sõna "islam" peetakse "rahuks".
Kuid see ei tähenda mitte rahu, vaid alistumist.
See sõna sobitub sõjalisse võrdpilti,
mis lähtub sõnast "aslama" ja tähendab alistumist;
see tähendab turvalisust, mis lähtub vallutajale alistumisest.
Islami traditsiooni kohaselt
kasutas Muhamed väljendit "aslim taslam",
mis tähendab: "Te leiate rahu, kui alistute meile."
Entsüklopeedia määratleb džihaadi sõjalise tegevusena,
mille eesmärgiks on islami laienemine ja vajadusel selle kaitsmine.
Ehk siis need on need kaks suuremat aspekti,
mille tulemusena võimas džihaad esile kerkib.
- Just nii.
Islamistlikud liikumised
võtavad just nimelt Muhamedist eeskuju.
Nende jaoks on see ülimalt oluline -
usupuhastus ja naasemine juurte juurde.
Kõik terroristlikud organisatsioonid vaatavad just nimelt Muhamedi elule
ja sellele, mida Mediina aegadel tehti,
sest see on just see aeg, mil islam muutus vägivaldseks.
Hakati röövima karavane ja ründama vaeste külasid.
Kõik pidid alistuma islamile.
Kuulen sageli inimesi väitmas, et nad kaitsesid oma usku,
samas, kui tegelikult polnud tegu mingi kaitsmisega,
sest vaeste külad ja kaubateel kulgevad karavanid
ei ohustanud ega ähvardanud kuidagi Muhamedi ega tema pooldajaid.
Nemad aga ründasid just teisi, saades endale seeläbi varasid jms.
Ehk siis see kõik jätab mulje
ja Kasper võib seda täiendada, kas talle ka,
et maailma kahe suurima usundi - kristluse ja isalmi areng
on täiesti vastupidine.
Kui rääkida ristiusust ja Piiblist,
siis selle esimestes peatükkides võideldakse tõesti oma maa pärast
ja on erinevaid vägivaldseid sündmusi.
Aga kui ajaloos edasi minna, tuleb Jeesus - Rahuvürst,
kes õpetab õnnistama oma vaenlasi ja armastama oma ligimest.
Isalmis aga on see areng just vastupidine.
Islam saab alguse rahu ideest, aga lõppeb sõdimisega.
Mida sa, Kasper, sellest arvad?
Nii ongi.
Lugedes seda raamatut, hakkasingi võrdlema seda ka Piibliga,
et näha, mida Piibel selliste asjade kohta ütleb.
Näiteks Johannese evangeeliumis 13:34 on öeldud:
"Ma annan teile uue käsu: armastage üksteist!"
Jeesus ütles, et see on see, mille poolest meid tuntakse.
Kummalisel kombel ütles Jeesus seda aga just peale seda
kui Juudas oli Teda reetnud.
Juudas oli läinud nende juurest ära
ja ometi ütles Jeesus: "Armastage üksteist!"
Lisaks sellele ütles Ta Ketsemani aias, et mõõk tuleb ära panna.
Nii et Jeesus tahtis ilmselgelt
edastada oma viimase sõnumina hoopis teistsuguse sõnumi.
Ühtlasi, kui mõelda misjonikäsule,
mis kätkeb ka Jeesuse viimaseid sõnu enne taevasse minekut,
et minna kõike maailma ja viia sinna evangeeliumit.
Seal pole sõnagi sõja pidamisest või võitlusest
ehk siis vägivaldsest käitumisest,
vaid kõik taandub armastusele.
Olen selle teemaga seoses mõelnud,
kuidas siis Jeesuse jüngrid levitasid seda sõnumit
peale Tema taevasse võtmist?
Võime lugeda sellest Apostlite tegude raamatust,
kus on öeldud,
et ristiusk levis üsna kiiresti Jeruusalemmast Rooma.
Seda vaid mõnekümne aastaga.
Kuid sealgi ei räägita ühestki vägivaldsest intsidendist,
vaid Jeesuse sõnumit edastati alati
kuulutamise, palvete ja ligimese teenimise kaudu.
Kui aga moslemid hakkasid mingeid piirkondi vallutama,
siis nad tegid seda alati vägivalla kaudu.
Džihaadist on juttu ka väljaspool Koraani
ehk siis ka hadithitides ehk vanades pärimustes,
millest oleme täna juba korra maininud.
Millest me räägime, kui jutt käib hadithitest?
Ütleksin enne seda veel paar sõna džihaadi kohta.
Sageli, kui sel teemal räägitakse,
tahetakse rääkida nö väikesest džihaadist
ja suurest džihaadist.
Neist on oluline teada, kui neist kusagil räägitakse.
"Džihaad" ise on araabiakeelne sõna ja tähendab võitlust.
Paulus kasutab ka 1. Timoteose 6:12 sõna "džihaad".
"Võitle head usuvõitlust..."
Kuid Paulus mõtleb selle võitluse all vaimulikku võitlust.
Ka Koraan räägib džihaadist ühtpidi kui vaimsest võitlusest,
samas kui hadithitid räägivad sellest kui füüsilisest võitlemisest.
Hadithitid tekkisid peale Muhamedi surma.
Tegu oli kirjutistega,
mis rääkisid sellest, kuidas Muhamed käitus
ja mida erinevates olukordades ütles.
Sest Koraan on selline hästi üldine raamat.
Moslem ei saa Koraanist infot 5 x päevas palvetamise kohta,
samas kui hadithid kirjeldavad seda väga detailselt.
Selleks, et valmistuda paradiisi saamiseks,
on oluline järgida Muhamedi eeskuju, millest hadithid räägivadki.
Rääkides veel nii suurest kui väikesest džihaadist,
siis räägitakse, et kamp sõdalasi tuli Muhamedi juurde,
kes ütles neile: "Olete teinud õigesti,
et olete liikunud väikesest džihaadist suure džihaadini."
Võitlejad olla selle peale küsinud: "Mis see suur džihaad on?"
ja Muhamed vastanud: "Võitlus oma ihade vastu."
See ihade vastu võitlemine taandub eelkõige sellele,
et džihaadi puhul oli ennekõike küsimus
vaimses võitluses.
Kui aga võtta nii Koraani kui hadithite pärimusi üldiselt,
siis need annavad väga üheselt mõista,
et jutt käib füüsilisest vägivallast ja ründavast sõjast.
Nabeel Qureshi on toonud ka hadithitest mõned väljavõtted.
Loen siinkohal ette
ühest kuulsaimast hatithist Sahih al-Bukhari,
mis annab vägagi selge pildi selle prohveti kohta.
Kõik moslemid peavad Sahih al-Bukhari autorit
kõige mõjuvõimsamaks ja usaldusväärsemaks hadithi autoriks.
Ta on öelnud näiteks nii: "Prohvet ütleb:
"Kui mõni moslem halvustab oma usku, tapke ta."
Kuna nende meelest leidus moslemeid,
kes halvustasid islamit,
siis nende kohta on öeldud järgmist:
"Mehed toodi enne päikesetõusu prohveti juurde
ja prohvet käskis nende käed-jalad maha lõigata.
Seejärel käskis ta tuua naelad,
mis aeti kuumaks ja millega torgati nende silmad läbi.
Seejärel aga jäeti need mehed Mediina kivisele pinnasele lebama.
Nad palusid vett, aga keegi ei toonud neile seda
ja nad surid."
Ehk siis väga metsik lugu.
Siin pole küsimus vaid islami halvustamises,
vaid need tekstid on pärit islami enda pühadest tekstidest.
Mida sa Kasper sellisest tekstist arvad?
Sellest, et käed-jalad lüüakse otsast, silmad torgatakse peast
ja jäetakse lihtsalt kivide vahele surema.
See kõlab ikka väga toore vägivallana.
Ja kui see oli tookord nii toores, on see seda ka tänapäeval.
Kahjuks pole tegu vaid mineviku sündmustega,
vaid me teame, et kõikjal maailmas,
kus moslemite seas on nö "valeusulisi",
kogevad nad ka tagakiusu.
Usutavasti võtavad need tagakiusajad ja piinajad eeskuju Koraanist
ja neist hadithitest ehk pühadest kirjadest.
See kõlab toore vägivallana, olles ka aluseks nende tegudele.
Nii nagu nende pühad kirjad ütlevad, nõnda ka tegutsetakse.
Nii on.
Õnn on vaid see,
et mitte kõik moslemid ei järgi neid õpetusi,
mis tõusevad esile hadithitest ja osaliselt ka Koraanist.
Samas teame, et lääneriikidestki on läinud palju võitlejaid
islamistlikesse terrorirühmitustesse.
Sageli öeldakse, et inimesed liituvad nendega
vähese hariduse või töötuse tõttu.
Samas esitleb Qureshi oma raamatus üht uuringut,
mille käigus uuriti seda lugu ja jõuti hämmastava tulemuseni.
Kõrgelt haritud ja ühiskonnas heal järjel olevad isikud
olid isegi aktiivsemad radikaalid, liitudes nende terrorirühmitustega
ja olles valmis minema Süüriasse kasvõi enesetapu terroristiks.
Ehk siis väga huvitav lugu.
Hannu muidugi juba ütleski,
et kui terrorirühmitused värbavad inimesi oma ridadesse,
siis nad lähevadki tagasi oma usujuurte juurde,
kasutades hatithite tekste ja Koraani peatükke.
Märtrite Hääl tegutseb mitmes erinevas valdkonnas
eripaigus üle maailma,
leides üsnagi sageli eest ka radikaalse islami.
Kuidas see meie tegevust mõjutab?
Me valisime selle tänase teema just seetõttu,
et puutume jätkuvalt ja rohkem või vähem
nende teemadega kokku.
Meilt küsitakse palju, millised on me kokkupuuted islamiga?
Seetõttu olengi osalenud neis saadetes,
jagades näiteks pilte Nigeeriast, kus me tegutseme.
Meil on seal lastele ja noortele mõeldud Dokohanava kool,
mille lähedal asub suur ühishaud, kuhu on maetud 500 kristlast,
kes hukati moslemite poolt.
Alles hiljaaegu maeti veel 22 kristlast,
keda fulani moslemite jõuk ründas ja tappis.
Küsitakse ka, kas Nigeerias on barbaarseid terrorirühmitusi
või mis on nende motiiv selle kõige taga?
Ma ise püüdsin seal olles saada selgust fulanite eesmärkidest,
mis on vägagi selgelt nende käsikirja kirja pandud
ja mis ütleb järgmist: "Me ei puhka enne,
kui lagendikult lagendikuni, ühest ilmakaarest teiseni
ja mäest mäeni ei tunta kedagi muud kui vaid Allahi,
tunnustades ka tema prohveteid.
Kuniks šariaati järgitakse kõikjal ja väärusulised on hävitatud."
Mu meelest kätkeb see endas väga selget, usulist motiivi,
mis tõuseb just nimelt Koraanist ja hadithitest esile.
Viimaste aastakümnete põhjal tundub,
et esile on tõusnud väga radikaalne laine.
Qureshi raamatus tuleb esile ka tema loomus.
Vaatamata kõigele tõele, mida ta käsitleb,
armastab ta siiski moslemeid
ja tal on ka teatud lahendusi sellele džihaadi probleemile,
mis ei tähenda üldse mitte sõtta minekut nende vastu.
Kasper, kuidas me kristlastena saame reageerida
sellele džihaadi probleemile?
See on hea küsimus, millele mõtlevad nii usklikud kui ilmalikud inimesed.
Ma ise näen seda selliselt,
et kõigepealt oleks hea võtta inimest inimesena
ja õppida teda tundma.
Siin raamatus on öeldud,
et moslem seisab kui kolme suunda hargneval ristteel.
Kas muutuda radikaalseks,
praktiseerida islamiusku madalat profiili hoides
või siis pöörduda ristiusku ja loobuda islamist.
Kui inimene on sellisel ristteel,
siis usun, et enne radikaalseks muutumist
on võimalik selle inimesega midagi teha.
Qureshi räägib palju armastusest, millega neisse suhtuda
ja milline on meie roll selles loos.
Aga et mitte vaid tsiteerida seda raamatut,
siis ma ise arvan,
et me suudame saata väga palju korda läbi selle,
kui jagame neile midagi, mida nad pole kunagi kogenud.
Ehk siis jagades armastust.
Ja kuna islam ei tunnista Allahi ehk Jumalat isaks,
siis me võime juhtida need otsivad ja võib-olla tulevased eksmoslemid
Taevaisa juurde.
Usun, et see on palju parem variant
kui sõjajalale asumine ja mõõgaga vallutamine.
See oleks juba radikaalne.
Kui mõelda Jeesuse õpetuste peale, siis Ta ütleb Matteuse 5:43-44:
"Te olete kuulnud, et on öeldud:
Armasta oma ligimest ja vihka oma vaenlast!
Aga mina ütlen teile: Armastage oma vaenlasi
ja palvetage nende eest, kes teid taga kiusavad."
See on hea nõu, mida omaks võtta.
See tõeliselt hea soomekeelne raamat "Tõde džihaadist"
on aga tellitav me kodulehe kaudu.
Sealt saate tellida ka Märtrite Hääle ajakirja,
mis on tasuta ja ilmub 6 korda aastas,
rääkides meie tööst ja erinevatest väärtuslikest teemadest.
Aitäh teile! - Aitäh!
Tõlge: Anne-Ly Raukas