MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Meie teenistus vene rahva seas kandis vilja.
Seal oli üks noor sõdur, Pjotr,
kes oli tulnud koos vene sõjaväega.
Pjotrile ei piisanud ainuüksi Kristuse vastuvõtmisest.
Ta tahtis ka ristitud saada.
Pjotr Abramovitš Kovaljov,
ma ristin sind Isa, Poja ja Püha Vaimu nimel.
Sellised ristimised olid väga riskantsed.
Meie seas oli nii palju koputajaid,
misõttu vaid kõige usaldusväärsemad kutsuti sellest sündmusest osa saama.
Kuid Pjotr nõudis ristimist ja nii me tegime seda.
Meie põrandaalune kogudus oli inimeste arvu poolest tagasihoidlik,
kuid samas see kasvas nii inimeste kui julguse poolest.
Olles saanud ristitud,
seadis Pjotr oma elu ohtu, smuugeldades venelastele Piibleid.
Ta oli uutele kristlastele suureks eeskujuks.
Ole ettevaatlik.
Tead ju, mis juhtub, kui vahele jääd.
Sind koheldakse hullemini, kui mustlastest kristlasi.
Kui üldse kuidagi koheldakse.
Kui mu elu kuuluks vaid mulle, oleksin juba ammu loobunud.
Kuid me kõik kuulume ju Kristusele, kas pole?
Oled ise olnud selles eeskujuks.
Viimane asi, mida Pjotri kohta kuulsin,
oli see, et ta peeti kinni ja pandi vangi.
On ta juba taevas või jätkab head võitlust siin maa peal,
ma ei tea.
Kuid Pjotr teenis vapralt
ja me saime sellest ühe uue õppetunni.
Igast hingest, mis võidetakse Kristusele,
peab samuti saama hingede võitja.
Sõltumata sellest, mis see talle maksma läheb.
Tere tulemast vaatama saadet "Märtrite hääl"!
Nägime just väikest katkendit
Rumeenia pastori Richard Wurmbrand'i eluloofilmist.
Wurmbrand arreteeriti selle eest,
et ta kuulutas evangeeliumi kommunistlikus Rumeenias.
Ta kannatas oma usu pärast 14 pikka aastat vanglas.
Vabaks saades rajas ta Märtrite Hääle ühinguid
erinevatesse maadesse,
kes hakkasid teavitama inimesi kristlaste tagakiusust.
Täna räägime Juhani Huotariga sellest,
kas Richard Wurmbrand'i sõnum
on ajakohane ka kaasaja maailma jaoks.
Tere tulemast saatesse Juhani Huotari!
Tänan! Rõõm olla seekord siinpool lauda.
Vahelduse mõttes seekord nii.
Soome Märtrite Hääl rajati 1973. aastal
ja tookord kandis see nime Sefanose Misjon.
Tookordne aeg oli midagi muud, kui täna.
Elati Külma sõja ajastul
ja Nõukogude Liit eksisteeris täies hiilguses.
Nii ei juletud Soomes
rääkida oma naabermaast negatiivsel toonil.
Samas käis just sel ajal Richard Wurmbrand Soomes,
rääkides, kuidas kristlasi raudse eesriide taga koheldakse.
Juhani, milline oli 70'ndatel soomlaste suhtumine
sellisesse sõnumisse?
Sul on selle kohta mõned artiklite väljavõtted.
Mäletan, et Stefanose Misjonit
peeti väga radikaalseks nurgataguseks ühinguks,
mis nägi asju oma kitsast vaatenurgast.
Vähemalt nii nende kohta arvati.
Samas, kui Stefanose Misjon
tahtis avada inimeste silmi nägemaks tõde.
Nii et tegu polnud mingi kitsarinnalise ühinguga.
Lehed aga kirjutasid ikka enneolematuid asju.
"Natsi-pastor taas Stefanose Misjoni "ristiretkel"".
Kui nüüd mõelda sellele,
et selle all peeti silmas Richard Wurmbrand'i,
siis ta ei saanud kuidagi olla natsi-pastor,
kui ta oli rahvuselt juut.
Kuid sellist propagandat siis söötsid lehed rahvale ette.
Muide, presidendi kantselei juht saatis Oulu piiskopkonnale sõnumi,
et Wurmbrandil ei lubataks kõneleda Oulu Toomkirikus.
Ehk siis kirikud sulgesid ka oma uksed ta ees.
Üks kirikuõpetaja võttis ta küll vastu ja lubas tal oma kirikus kõneleda,
aga sai selle eest ka hiljem kõvasti noomida.
Kuid ta ei hoolinud sellest.
Üks teine pealkiri kõlas nii:
"CIA mees Soomes kihutuskõnesid pidamas."
Wurmbrand'il aga polnud CIA'ga mingit pistmist.
Kuid eks see, millest ta rääkis, ajas nii mõnegi tagajalgadele.
Kuid siin on veel midagi huvitavat.
Joonistus Stefanose Misjonist,
kus otsekui põristatakse kõvasti trumme.
Seegi ei vasta kuidagi tõele,
kuid huvitavad pealkirjad-joonistused igal juhul.
"22 inimese surma eest 100-aastaks vangi mõistetud "pastor"
kuulutab välispoliitilist propagandat."
"22 inimese surma eest 100-aastaks vangi mõistetud "pastor""
Kust nüüd selline asi on veel pastakast välja imetud?
Kuid selliseid asju levitati
ja Soome oli väga hea pinnas igasugusele propagandale.
"Wurmbrand - mitte tagakiusatud kristlane,
vaid salateenistuse agent 30'ndatest aastatest."
Armas aeg, see ei vasta kuidagimoodi tõele!
See tugineb rahva seas levinud juttudele,
mida levitati.
Nii nagu sedagi, et ta oli vastutav 22 inimese surma eest
ja mõisteti seetõttu 100-aastaks vangi,
kuigi hiljem mingil põhjusel vabastati.
Sellised lood siis nö rahva uudistes.
Siin veel üks huvitav lugu.
"Stefanos Misjon parlamendi küsitlustule all".
See parlamendi "küsitlustuli" seisnes selles,
et Stefanose Misjonilt küsiti,
miks nad levitavad "Stefanose sõnumid" lehte.
Kunagi ilmus selline ajakiri nagu "Stefanose sõnumid",
mis täna kannab nime "Märtrite hääl".
See saadeti inimestele kinnises ümbrikus,
sest vastasel juhul oleks need ära korjatud
ja need poleks inimesteni jõudnudki.
Ajaga on ikka palju muutunud. - On tõesti.
"Nõukogude Liidu vastased üksused püüavad endiselt lükata ümber
sõpruse, koostöö ja vastastikuse abistamise kokkulepet."
See leping sõlmiti Nõukogude Liiduga heade naabrite-vaheliste suhete nimel
mistõttu polnud lubatud rääkida tõtt selle kohta,
kuidas raudse eesriide taga kiusatakse kristlasi taga
ja nad kannatavad.
Käisin ise Nõukogude Liidus ja nägin, kuidas nad seal kannatavad
ja millistes tingimustes elavad.
Nii et see kõik vastas tõele, millest Wurmbrand rääkis.
Pealegi koges ta seda ise 14 aastat vangis istudes,
kus teda peksti ja piinati.
Vaid ime läbi jäi ta seal ellu ja pääses ka lõpuks vabadusse.
"Valitsus ei põlastab Stefanose Misjoni tegevust."
Et siis sellist laadi propaganda,
mida on Stefanose Misjoni vastu tehtud.
Siin aga veel üks eriti kahetsusväärne pealkiri:
"Stefanose Misjon õhutab naabrite vahel viha".
Siin ei peetud siis silmas seina taga elavat naabrit,
vaid Nõukogude Liitu.
Kardeti, et Nõukogude Liit maksab Soomele teatud moel kätte,
et Stefanose Misjon räägib tõtt.
See oli see "soomestumise" aeg.
Just seda see oligi
ja meil on kontoris palju selliseid artikleid,
millest täna sai vaid osa väljatoodud.
See kõik toimus 70'ndatel
ja see oli tõesti liiga karm sõnum sellest,
mida kristlastega raudse eesriide taga tehakse.
Kuidas aga on asjalood täna?
On seda sõnumit täna sama raske vastu võtta?
Sellel on kaks poolt, nii nagu mündilgi on kaks poolt.
Ühelt poolt usutakse, et kristlaste tagakius on olemas,
kuna uuringute põhiselt on kristlased suurim usklike kogukond maailmas,
keda taga kiusatakse.
Kui mõelda näiteks sellele,
et Inglismaal viidi alamkojas läbi uurimus selle kohta,
kui paljudes maades rünnatakse ja kiusatakse kristlasi taga,
siis nad leidsid, et seda tehakse ühel või teise moel
ja mõnes kohas isegi väga karmilt 142-maal.
See on tänapäeva kurb reaalsus.
Soome meedia usub seda, nii nagu ka kirik ja vabakogudused.
Seda aktsepteerivad ka nii poliitilised kui mittepoliitilised rühmitused.
Kellelgi neist pole sellega mingit probleemi.
Teisalt aga ei taheta sellest suurt palju rääkida,
kuna tegu on tundliku teemaga, mida on raske seedida
ja seetõttu ei taha Lääne riigid selle teemaga väga tegeleda.
Räägime veel veidi Wurmbrandist,
kes pidi Rumeenias istuma 14 aastat vangis.
3 aastat sellest ajast üksikkongis,
kogedes nii nälga, külma kui piinamist.
Kuidas on võimalik, et peale kõige selle kogemist
suudab inimene veel öelda,
et vangla-aeg oli üks parimaid aegu ta elus?
Kuidas see võimalik on?
Inimlikult mõeldes ei suudaks keegi kannatada välja
14 aastat kestvat piinamist.
See on nii suur psühholoogiline pinge,
et inimene kas kaotab mõistuse või muutub väga kibestunuks.
See on väikseim asi, mis juhtuda võib.
Kuid inimene võib ka surra või võtta ise endalt elu.
See on Jumala ime.
Jumal puudutas Wurmbrand'i südant
ja Püha Vaim oli talle väga ligi seal vangikongis,
aidates teda kõigi nende olukordade keskel.
Kuid ta ka valmistas end ette selleks.
Ehk siis, ta valmistas end vangi minnes ette
eelolevateks aastateks,
teades, et ta peab kaua kinni istuma.
Ta kasutas seda vangla-aega sellise "vaikse ajana",
kus ta vestles Jumalaga
ja vahel ka kisendas Ta poole, protesteerides Ta ees.
"Olen lahutatud oma perest! Jumal, miks Sa mind siia saatsid?"
Samas kasutas ta ära tõsiasja,
et ta oli vabaduses olles õppinud Piiblit pähe
ja nii noppis ta oma mälust üles kõik meeldejäänud piiblisalmid.
Ühtlasi pidas ta vanglas piiblitunde ja kuulutas evangeeliumi,
isegi, et kedagi polnud kuulamas.
Aga ta jätkas oma tegevusega.
See hoidis teda ka kindlasti selge mõistuse juures?
- Kohe kindlasti.
Kui mõelda ka sellele, et ta jõudis surmakongi,
kus kõik ta kongikaaslased surid tasapisi üksteise järel,
siis ta oli ainus, kes jäi sealt kongist ellu.
Ta oli algul ühiskongis ja siis viidi üle üksikkongi.
Kuid ta oli tunnistajaks sellest,
et kõik ta kongikaaslased kas olid koguduse töötegjad
või said usklikuks seal kongis olles.
Kõige liigutavam asi, mis mind on kõnetanud,
on see, kuidas nad veetsid kongis püha õhtusöömaaega.
Nad olid seal kõik koos -
va katoliku kiriku preester, kes oli piinamisel.
Neid viidi alati kordamööda piinamisele,
et saada selle kaudu piinatava käest infot
teiste kongis olevate isikute elu, töö, tausta ja tegemiste kohta.
Nad tahtsid seda kaudu infot saada.
Kuid need mehed leppisid ühiselt kokku,
et nad ei räägi sõnagi.
Ei midagi muud, kui vaid: "Jeesus armastab sind."
Öeldes seda siis oma tagakiusajatele.
Nad pidasid kord püha õhtusöömaaega,
aga neil polnud ei veini ega ka leiba.
Kuid nad kummardasid ühiselt oma pead palvele
ja õnnistasid nähtamatut veini ning nähtamatut leiba.
Vaikselt palvetades jagasid seda üksteisega,
"lugedes" enne seda veel mälu põhjal Piiblit.
Katoliku kiriku preester oli samal aja piinamisel,
kuid siis löödi kongiuks lahti - keset nende püha söömaaega
ja kongi heideti üleni verine, teadvuseta preester,
kes ka suri seal samas, nende püha söömaaja kestel.
Mõelda vaid.
Wurmbrand kirjeldab seda kogemust ka oma raamatus
ja see puudutas mind ikka täiega.
Kui Jeesus andis oma elu meie pattude eest,
siis seal see preester, kes oli kuulutanud evangeeliumi,
andis oma elu seal, nende talituse keskel.
Nad kõik pidid seal vangis kindlasti
tegelema väga süvitsi ka andeksandmisega
ja selle tõelise tähendusega. - Just nii.
Kõige selle keskel langevad kõik
koguduste ja kirikute vahelised müürid ning tarad
ja korraga ollakse üks pere.
Juhani, sa oled aastaid aidanud tagakiusatud kogudusi
ja seda erinevates maades.
Mis on sinu sõnul need kõige kesksemad asjad,
mida peaksime meeles pidama,
kui hakkame aitama tagakiusatud kristlasi.
Esiteks tasub meeles pidada,
et asudes toetama tagakiusatud kristlasi,
ei lähe me neile viima midagi erilist või pakkuma mingit erilist abi,
vaid me läheme hoopis õppima neilt.
Ehk siis peaksime aitama nö õpilase positsioonilt.
Mu enda puhul on olnud nii,
et ma ise olen neilt reisidelt saanud palju rohkem,
kui see, mida olen ise välja andnud.
Ehk siis Jumal kõnetab nende elude kaudu.
Selle kaudu, kui püsivad nad on keset kõiki neid raskusi;
kui õnnelikud ja rõõmsad nad on.
Mu esimene reis, mille Märtrite Hääle raames tegin,
oli Vietnami.
Imestasin, kuidas nad küll nii ülevoolavalt rõõmsad on?
Neil jagus naljasoont igaks päevaks
ja nad togisid mindki vahel, küsides, miks ma ei naera
ja käskides mul olla rõõmsam.
Nende rõõmsameelsus keset selliseid olukordi
puudutas mind täiega.
Viibisin ühe pere juures, kelle pereisa, sh pastor,
oli istunud aastaid vangis ja teda oli piinatud seal.
Kuid ta evangeliseeris seal oma naaberkongi vangi,
kes oskas morset.
Nii ta siis koputas seal, edastades selle kaudu sõnumit.
Ühtlasi kummardus ta veetoru kohale ja rääkis selle kõrval
ning naaberkongi mees kuulis teda ka sellisel moel.
Viibides selle pere keskel
nägin, kui õnnelikud ja rõõmsad nad olid
ja see puudutas mind väga.
Teine aspekt on see,
et neil on midagi sellist, mida meil ei ole.
Ehk siis, nende jaoks on saatan igati konkreetne ja selgesti nähtav,
kes ründab neid ja toob nende ellu igasugu häda,
kasutades selleks nii võime kui neid ümbritsevaid inimesi.
Meie jaoks on saatan nähtamatu kuju.
Nad teavad, et me nähtamatu vaenlane
tahab kahandada me usku kõige meid ümbritseva tühisuse läbi.
Suheldes selliste inimestega võib tunda end ikka üsna väikesena
ja tekkib küsimus, kes keda tegelikult aitab?
Nii on.
Samas täidab see kõik südant tohutu innukusega
ja sa tahad kaasata nii palju inimesi, kui võimalik,
et neid aidata.
Nad ütlesid mulle,
et nad palvetavad igapäevaselt Lääne kristlaste eest
ja peale seda, kui ma seal käisin,
palvetavad nad igapäevaselt ka minu poolt ja me meeskonna eest.
Need lood, mida neil reisidel kuuleme, on olulised.
"Märtrite hääle" ajakirjas on samuti neid lugusid.
Räägi palun lähemalt, mida see ajakiri endas kätkeb?
Tõsi, me räägime selles ajakirjas ka oma reisidest, kus me käime
ja sõpradest, keda oleme intervjueerinud.
Nad jagavad oma isiklikke lugusid sellest,
kuidas nad on tagakiusu keskel võinud loota Jeesusele
ja kogenud nii võite kui rõõmu,
kui vahel ka suurt kurbust ning muret.
Eriti, kui oma lähedane röövitakse, pannakse vangi või tapetakse.
Teine asi, millest oma ajakirjas räägime,
on see, et Piibel ehk Jumala Sõna
peab saama levitatud ka sinna, kus uksed tunduvad olevat kinni.
Kuid Jumal on avanud neid uksi moel või teisel
ja me saame viia sinna Piibleid.
Kolmandaks aga räägib see ajakiri erinevatest maadest.
Meil on selline uudiste nurk,
mis räägib mitme erineva maa olukorrast,
tuues esile nii palvesoove kui ka tänu millegi hea eest.
Tegu on väga mitmekülgse ajakirjaga.
Varem oli siin vaid 1-2 lugu,
aga nüüd on neid siin rohkem,
rääkides siis sellest, mis toimub tagakiusatud kristlastega.
Kuid me räägime siin ka Soome seisust
ja sellest, kuidas me Soomes seda sõnumit edastame.
Ühtlasi on meil ajakirja tagakaanel mõni lühike tunnistus selle kohta,
kus on midagi toimunud
ja kuidas oleme kuulnud häid uudiseid selle kohta,
kuidas evangeelium levib kõige pimedamatessegi paikadesse.
Ja kuidas seda ajakirja endale saada?
See on tellitav me kodulehe kaudu: www.marttyyrienaani.fi
See on tasuta ja ilmub 6 korda aastas,
nii et tasub tellida.
Nägime saate alguses väikese lõigu Wurmbrand'i eluloofilmist.
Selle esilinastus toimus Malmi koguduses möödunud sügisel.
See film on filmitud Rumeenias ja väga kvaliteetselt.
Samas aga pole see üldse mitte kerge film.
Filmi näinud inimesed ütlesid, et iga soomlane peaks seda nägema.
Mida sa ise selle filmi kohta ütleksid
ja kuidas seda ka oma kogudsse tellida?
Taaskord tasub meiega ühendust võtta www.marttyyrienaani.fi
ja tellida see film oma kogudusse.
Kuigi olin lugenud palju Richard Wurmbrand'i elu kohta,
muutis see film selle kõik nii palju reaalsemaks ja kõnekamaks.
See tahe armastada Jeesust
ja rääkida Temast ka keset tagakiusu
oli ülimalt liigutav.
Ühtlasi on soome keeles antud välja ka Richard Wurmbrand'i elulugu.
Räägi sellestki.
See on väga liigutav raamat.
Kui üldse mõni raamat räägib sellest,
et sa võid armastada neid, kes sind tagakiusavad,
siis just see raamat seda teebki.
See raamat ütleb, et ainuüksi siis, kui armastad Jeesust ja oma ligimest -
ükskõik, kui suur tagakiusaja ja vaenlane ta ka poleks,
saad sa olla võidukas ja püsida vankumatuna Jeesuses.
Samas räägib see raamat kogu Richard Wurmbrand'i elust -
ka ajast enne ta usklikuks saamist, kuni vanglast pääsemiseni
ja ka tema rahvusvahelisest tegevusest.
Ühtlasi on seal juttu ta naisest ja pojast
ja sellest, kuidas ta naine viidi sunnitööle.
Ehk siis tasub osta see raamat: www.marttyyrienaani.fi
Raamat maksab 28 eurot + postikulu.
Soovitame soojalt.
Jaa. Eriti, kui mõelda, et raamatus on pea 350 lehekülge
ja see on kõvade kaantega, siis see hind on ikka väga hea.
Juhani, aeg läks kui lennates.
Aitäh selle aja eest koos sinuga
ja usutavasti võime kinnitada üheskoos,
et sõnum tagakiusatud kristlastest on endiselt ajakohane.
Nii on.
Aitäh sulle! - Tänan!
Tõlge: Anne-Ly Raukas