MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Tere tulemast taas vaatama saadet "Märtrite hääl".
Iraak on aastaid olnud sõja ja ebakindluse peegliks.
Selle tõsine sõjatandril olemine on röövinud suure hulga inimeste elu.
Kristlaste olukord on väga raske ja paljud neist on sealt põgenenud.
Põhja-Kurdistani piirkonnas on kristlaste olukord veidi parem,
kuigi sealtki on põgenetud.
Ja kui siis olukord on jälle rahunenud, on tuldud tagasi oma kodupaika.
Nahla oru piirkond on üks näide
sitketest ja Jumala peale lootvatest inimestest.
Neid aidates aitame neid jälle ree peale,
rääkimata sellest, et Taevaisa kannab kindlasti hoolt nende eest.
Oleme siin taas koos Vesa Jääskeläinen'iga.
Vesa, sa oled me saates kui eksperdi rollis,
kui räägime Nahla orust.
Mida see Nahla org endast üldse kujutab?
Tänud taaskord võimaluse eest olla siin saates,
et rääkida olulisest teemast - Iraanist.
Nahla org asub Kurdistani alaosas.
Kui kaardi pealt vaadata,
siis selle lääne ossa jäävad Jordaania ja Süüria
ja Türgi piir on neile samuti lähedal.
See asub Tigrise ja Eufrati jõgede äärealadel,
kus voolab väga selge vesi.
On see midagi sarnast, kui Piibel räägib kahe jõega maast?
Praktikas küll.
Kui seal esimest korda käisin,
nägin kaardi pealt, et me oleme ju tõotatud maal,
mille Jumal tõotas vandega Aabrahamile anda.
Nii et see on tõesti üks osa sellest tulevasest tõotatud maast.
Oleme siis selles mõttes olulises kohas,
et mitte kõik tõotatud maast pole veel käiku lastud,
aga saab seda kindlasti olema.
- Seda on tõesti tõotatud.
Seal on ka väga huvitav kliima.
Suvel, kui seal käisite,
oli õhutemperatuur vist hästi kõrge, kas polnud?
Jaa.
Käisin seal esimest korda 2015. aastal koos Aki Mietinen'iga,
kui neil toimus juunikuu lastelaager.
Ma pole välises mõttes kunagi nii kuumas laagris viibinud.
Õues oli +45-50 kraadi sooja, mis Põhjamaa mehele oli...
No ütleme nii, et külmetama ei pidanud.
Aga kui nüüd viimane kord käisite?
No nüüd oli sama lugu.
Käisime seal kohe peale jaanipäeva, nii et saime korraliku "leili".
Ütlesimegi, et oleme seal kui Soome saunas,
kuna stabiilne õhutemperatuur oli umbes +50C.
Tulime sellega siiski toime.
Nii tänu õhukonditsioneeridele
kui ka eriti kuumadel päevadel lihtsalt rahulikult võtmisele.
Käisite seal peale väga huvitavat aega.
Seal toimus just rahvahääletus,
mille tulemusena püüti luua Kurdistani riiki.
Kuid kõik ei läinud nii nagu soovitud ja nüüd käivad läbirääkimised.
Samas ei näita Iraan üles just suurt tahet neile oma riiki anda.
Lubatakse ehk küll pisut rohkem autonoomiat,
aga kindlasti mitte oma riiki,
kuna reaalselt on tegu väga rikkaliku piirkonnaga.
Sealt on leitud nii gaasi, kui mida kõike veel.
Nii et selles mõttes on pinge olnud kindlasti õhus.
Türgi on ka pommitanud seda ala,
kartes, et Kurdistani jõugud liiguvad üle Türki.
Samas on Iraan olnud Türgile abiks kogu selles loos.
Nii et teel sihtkohta läbisite ikka väga raske piirkonna.
Kust kaudu te seekord lendasite?
Sinna saab lennata Türgi kaudu.
Istanbulis on ümberistumine
ja teine Türgi lennufirma lennutab siis üle öö Arbīl'isse,
mis on Kurdistani pealinn.
Huvitav linn muide selle poolest,
et moslemid ja kristlased elavad seal õlg õla kõrval.
Seal on kaks linnaosa ja ei mingeid tülisid ega konflikte.
Vähemalt üldpildis mitte.
Nad tulevad omavahel väga hästi toime
ja on tore näha, et selline asi on võimalik.
Selline rahulik koos elamine.
Huvitav on seegi,
et kuna nende pühad on erinevatel aegadel,
siis kui moslemitel on mõni püha ja kõik poed on kinni,
siis kristlaste poolel on kõik siiski avatud
ja ärielu püsib elus.
Vahet pole siis, kummal pool pühi peetakse.
Kuna lennuk maandus Arbīl's varahommikul,
siis puhkasime veidi,
peale mida me kohalik sõber tuli meile järgi,
et sõita koos Nahla orgu.
Teel sinna möödume ka Mosuli linnast,
mis hetkel on küll varemeis.
See on küll kurb lugu.
- Tegu on siis Piibli-aegse Niinevega.
Teed on laias laastus heas korras,
aga seal liigeldes valitseb ikka surmaoht.
Nii et alati peab olema kaitse kaasas ja rohkelt palveid.
Palveelu tärkab sellisel reisil ikka täiega ellu.
Kohe kindlasti.
Jõudsite siis sinna
ja nagu aru olen saanud, on seal endiselt ka pagulaslaagrid.
Need pole vist enam nii suured kui varem,
aga seal on endiselt palju pagulasi, on nii?
- On.
Türgiski on palju pagulaslaagreid, sest piir läheb ju üsna sealt lähedalt.
Nii on pagulaslaagrites hetkel sadu tuhandeid inimesi,
kes elavad seal vägagi rasketes tingimustes.
Meil oli ka korra võimalus seal käia, kuid see on juba omaette lugu.
Kurdistan on autonoomne ala
ja kurde, kes elavad nö ilma riigita, on u 35 miljonit inimest.
See on tõsine olukord. - On.
Kohtusin Iisraelis käies ühe inimesega,
kes on viinud läbi uurimuse Kurdistani olukorra kohta.
Ta süda on nii nendega ja ta mõistab nende olukorda,
tänu oma juudi taustale.
Sinna jõudes ja sealseid inimesi kohates
millist vastuvõttu kogesite?
Peab tõdema, et ega me ju mingid imemehed ole,
aga samas oleme siiski saanud neid aidata.
Kristlased pidi 2014. aastal põgenema Mosulist.
Neil oli variant kas pöörduda islamiusku,
hakata maksma makse
või anda oma lapsed orjusesse.
Kas siis seksiorjusesse vms.
Nii et kristlased põgenesid sealt sinna Nahla orgu,
millest räägime peagi lähemalt.
Nad tulid sealt tühjade kätega, sest kõik jäi maha -
nii nende kodud, kui kõik, mida nad omasid.
Hea veel, et jalanõudki põgenedes jalga jäid.
Nende seas oli ka üks tehase pidaja,
kes pidi jätma oma tehase sinna paika ja põgenema ühes oma töötajatega,
leides pelgupaiga Nahla orus.
Saime Ameerika "Märtrite hääle" kaudu infot selle kõige kohta
ja nii oleme saanud toetada neid igakuiselt toiduabiga.
See on tõeliselt oluline.
See toiduga toetamine on siiani üsna hästi läinud
ja olnud ka väga vajalik.
Ühe pere toetamine kuus
pole rahaliselt just kõige suurem summa -
u 70 eurot pere peale.
Kes meil siin sellega hakkama saaks?
Ühe 5-6 liikmelise pere päevane toiduraha on 2.35 eurot.
See pole ju sisuliselt mitte midagi.
Samas on eesmärk,
et nad muutuksid iseseisvaks ja isemajandavaks.
Nad ise sooviks seda samuti, kas pole? - Nii on.
Kolmas kord, kui seal käisin,
oli olukord selline, et asjad olid hakanud liikuma.
Neil on juba mõistlikud majad ja...
Või noh, Soome mõistes need poleks mingid majad,
aga katus on siiski pea peal.
Meil oli ka võrratu võimalus kohtuda 8-9 küla vanematega.
See viimane reis oligi parim selles mõttes,
et nüüd on juba selgelt näha nende endi tahet ja soovi
otsustada ise asjade üle
ja teha ise kõikvõimalik, et mitte sõltuda vaid välisest abist.
Väline abi on küll olnud ülimalt tähtis, sest on aidanud neil ellu jääda.
Eks see võtabki pisut aega,
enne kui olla võimeline hakata jälle eluga otsast peale,
sest kogu elu ja asjad jäid ju raputavate sündmuste tõttu maha.
Ka kogu kogetud traumast ülesaamine võtab oma aja.
Huvitav on seegi, et Kurdistani piir kulgeb just selle küla maadel.
Või õigemini selle oru maadel.
On nii? - On.
Kas see põhjustab ka teatud pingeid?
No eks see ikka tekitab,
sest sinna jõudmiseks on vaja sõita läbi moslemi külade,
kui tulla Arbīl'st.
Seal on meeletult suured alad
ja Kurdistani sõjavägi valvab oma piiri Iraani suhtes.
Samas on see kõik üsna hästi toiminud.
Ärevaks teeb pigem neist moslemi küladest läbi sõitmine,
et kas või kuidas seal kristlastesse suhtutakse,
aga siiani on siiski hästi läinud.
Jah, mõned korrad on kristlasi ka kinni peetud
ja neid tulistamisega jms. ähvardatud, kuid...
Mis aga on huvitaval kombel leevendanud kogu olukorda,
on see, et meil oli ühe reisi ajal võimalus külastada üht moslemi küla.
Nad tähistasid parasjagu ühte püha,
mis tähendab, et lauad on täis kõike head ja paremat.
Mina ja Aki tähistasime siis koos nende moslemi vendadega.
Me palvetasime kristlaste kombel ja nemad palusid oma palveid.
Tõeliselt huvitav.
Sõime üheskoos kõike head-paremat
ja nad olid hämmingus, et me kristlastena üldse läksime sinna.
Kuid me lubasime ka neid aidata -
kui õigesti mäletan, siis 30 peret
ja nad olid hämmingus, kuidas selline asi üldse võimalik on?
Kuid siis saimegi rääkida neile Jumala armastusest.
Sellest, kuidas Jeesus on meid armastanud
ja andnud oma elu meie eest.
Ja seetõttu ka Kristuse armastus otsekui nõuab meilt sama,
kuigi see on pigem kui eesõigus jagada sellest, mida meile on antud.
See on tohutult hea tunne.
Pealegi on see ju parim sõnum, mida nendega jagada
lisaks kõigele muule abile.
See tundub tõeliselt hea.
Mõeldes veel sellele piirile,
siis sinna Kurdistani poolele jääb veel üks küla - Doparani küla.
Seal elab vist 24 peret.
Mida need Doparani küla elanikud eluga toime tulekuks teevad?
Nad on samuti saanud meiepoolset toiduabi,
kuigi nüüd on olnud selles väike paus.
Ütleme nii, et osad neist on juba pensionil.
Tõsi, pensionit makstakse vaid siis, kui selleks raha saadetakse,
sest kogu pensionisüsteemi haldus käib Bagdadi kaudu.
Osa neis tegeleb põllutöödega.
Nagu varem juba mainitud, on seal väga viljakas maa.
Tulevase tõotatud maa piiridki ju kulgevad sealt.
Lisaks sellele teevad osad riigiteenistujate töid - õpetajad jne.
Ootame hetkel seda,
et asjad saaks selliselt paika, et nad hakkaks vähemalt palka saama
- Nad pole siis siiamaani saanud või?
Noh, vahel võib juhtuda nii, et mõned kuud ei saagi palka.
Igaüks saab aru, et kui Soomes ei saaks mõned kuud palka,
seiskaks see mõneks ajaks siseturu.
Kuid nii palju, kui nüüd tean,
hakkavad nad lõpuks osaliseltki palka ja pensionit saama.
See on ka me palveteema ja me loodame, et nii ka läheb.
Seda kõike kuulates mõtlen, et sinna oleks vaja loovat lähenemist,
et genereerida ideid, mida ja kuidas teha.
Te kohtusite ka sealsete külavanematega.
Millest seal räägiti ja mis teemad laual olid?
Tahtsingi öelda, et nad panid plaani paika,
et iga külavanem kogub septembri lõpuks kokku
kõik soovid ja vajadused selle kohta, kuidas tahetakse edasi minna.
Sealt tulebki esile,
milline pere saab endale näiteks lehma ja lambad,
et saada selle kaudu elatist.
Lisaks sellele seesami kasvatus.
Igaüks on kindlasti kuulnud seesami seemnetest või õlist.
Tegu on maailma parima õliga, mida saadakse seesami seemnetest.
Kurdistanis aga kasvatataksegi seesami taimi.
Nii ongi plaan kasvatada seda laiemalt,
et müüa seda nii kodu- kui ka välismaal,
sest hetkel on see parima kvaliteediga kogu maailmas.
Nii et tahe hakata iseseisvalt tööle on igati olemas.
Vaja oleks vaid algkapitali, millega alustada
ja peale seda saaks juba asja käima.
- Just nii.
Seal oli probleemiks ka see, et nad pidid käima maha pikad maad,
et endale leiba saada,
kuna neil endal pole seal piirkonnas isegi pagariäri.
Mis lugu siis nüüd sellega on?
No kõigega peab hakkama nullist peale.
Nii majade ehituse kui kõige muuga,
sest neil polnud sinna tulles mitte kui midagi.
Täna on oma pagariäri mõte igati plaanides
ja me plaanime "Märtrite häälega" ka üht kampaaniat sellega seoses.
Nii et teilegi infoks head vaatajad,
et tahame koguda raha selle pagariäri loomiseks,
sest päris leib on lisaks vaimulikule leivale
väga oluline.
Isegi, inimene ei ela vaid leivast, aga ka Jumala Sõnast.
Neil on krunt juba olemas ja kõik on valmis.
Puudu on vaid 100 000 eurot,
mis Soome kristlaste jaoks pole mingi summa.
Praktikas tähendaks see seda, et 1000 kristlast annetaks 50 eurot
ja algkapital olekski koos
ning sinna saaks rajada selle pagariäri.
Kõik ümbruskaudsed külad saaks selle abil toidetud
ehk siis inimesed saaks osta kodu lähedalt leiba.
Ja lisaks neile ka moslemite külad.
See pagariäri poleks mõeldud vaid kristlastest pagulastele,
vaid kogu sellele piirkonnale.
Nii oleks ülimalt oluline saada see pagariäri sinna.
See ühendaks inimesi
ja aitaks samas levitada ka evangeeliumi.
- Just nii.
Kui mõelda selle "leivaabi" treti peale,
kus leiva saamiseks kulub 2-3 tundi
ja selle raames tuleb läbida ka kahtlasi piirkondi,
mille osas kunagi ei tea, mis juhtuda võib.
Ja teede olukord ka kas siis talvel
või suvel, kui on ülimalt kuiv ja palav.
Talvel võib ka lund sadada, kuna tegu on mägise piirkonnaga.
Parimal juhul pääseb Türgi piirini kahe tunniga,
kust siis leiba osta.
Kehvemal aastaajal kulub selleks 5-6 tundi.
Ja eks seal tõesti ole ka rünnakute oht,
sest ega seda piiri nüüd ülväga pingsalt ka ei valvata.
Nii võib sealt tulla erinevaid "üllatusi".
Nii et see teekond on ohtlik ja väsitav.
Samas loodame, et leiame sellele nii Jumala kui me toetajate abiga
lahenduse.
Paar asja veel.
Probleemiks on olnud seegi, et seal pole elektrit
ja see on kohalike jaoks päris raske.
Millest see elektri puudumine on tingitud?
Valitsus pole lihtsalt sinna elektriliine vedanud,
sest teatavasti on see mahukas töö
ja äärealadele ei taheta elektriliine vedada.
Kuidas nad siis siiani on elektrit saanud?
Kui õigesti mäletan, on seal 6-7 generaatorit,
mis toodavad elektrit.
Tegu on suurte diiselgeneraatoritega, mis on siis valdavalt töös.
Kuid koostöös ameeriklastega
tahame saata neile teatud vahendeid,
mille abil vähendada generaatorite ülekuumenemist,
sest need huugavad seal nii ööd kui päevad
ja neid peab vahel ka remontima.
Nii oleme saatnud neile raha ka remondi ja varuosade jaoks.
Viimane kord, kui seal olime, sai diisel otsa, mida tuuakse kaugelt
ja samas oli õues kõige palavam aeg.
Seal koos Akiga higistades mõtlesime,
et kaevame raha kasvõi maa alt välja,
et saada need tuhanded kokku, mille abil hoida generaatoreid käigus.
Sest katsu sa seal magada, kui õhukonditsioneer ei toimi.
Nii oli täitsa huvitav, et vaid kahe tunni jooksul
peeti kiiresti maha kiired koosolekud ja tegutseti nobedasti,
nii et vaid 2h jooksul pandi 10 000 eurot teele
ja nad said jälle osta diislit keset seda kõige kuumemat aega.
Siinkohal aitäh kõigile toetajatele!
Tänud tõesti kõigile, kes on panustanud sellesse töösse,
sest see on olnud väga tähendusrikas töö
ja see koostöö jätkub kindlasti tulevikuski.
Teine teema puudutab piiblilaagreid, mida olete paaril suvel korraldanud.
Sel suvel jäi see küll ära, kuna ei saadud piisavalt raha kokku.
Millised on plaanid järgmise aasta suhtes?
Kui Jumal lubab ja kõik läheb plaani ning eelarve päraselt,
siis soovime aasta algul alustada piiblikooliga,
mille hind on 8000 eurot, et jagada piibliõpetust.
Laagris käib väga palju lapsi.
Esimese laagri ajal, kus Akiga 2015. aastal osalesime,
olid saalid ikka noori täis.
Meiesugused seenioridki muutusid seal kohe palju nooremaks.
Ja isegi, et oli pisut palav,
tegime ikka lastega kõik mängud ja tantsud kaasa.
Nii et elu Kristuse Ihus käib ja seda on näha mitmel rindel.
Tegin seal laagris ka palju pilte, mida võib ehk mõni teine kord jagada.
Kuid see on lastele ülimalt oluline
ja eriti ka paljudele orbudele, kes seal on.
Nad saavad seal täiesti unustamatu kogemuse
Jumala armastusest
ja armastust täis atmosfäärist, mis seal lastelaagris valitseb.
Lisaks sellele jagatakse seal ka Jumala Sõna,
mis on tõeliselt oluline ja kinnitav,
et olla võimeline minema vastu homsele päevale.
Olles rääkinud kõigist neist asjadest jääb mulje,
et olukord on pisut helgem kui enne.
Rääkisime just Akiga hiljaaegu Nahla oru olukorrast,
mõeldes mis seis seal nüüd, peale rahvahääletust on,
kas tuleb sõda ja mida üldse öelda või teha?
Kuid Jumal on siiski hoidnud seal rahu
ja olukord on märgatavalt parem.
Kui aga mõelda üleüldiselt kogu Märtrite Hääle olukorra peale,
sest Nahla orus toimuv on vaid osa me tööst,
siis milline on su meelest me rahvusvahelise tegevuse olukord,
mis on siit väikesest Soomest alguse saanud?
Iraani ja Kurdistani mõistes on tegu eluliselt tähtsa tööga,
kuna abi saades
avanevad nende endi südamed aitama teisi.
Ehk siis seal tekkib positiivne ahelreaktsioon,
tänu millele levib ka Jumala Sõna ja inimesed tulevad Jumala juurde
ning kogudused kasvavad.
Nii et kõik, mis lähtub südamest, toob kaasa ühe muutuse.
Sealt edasi kõik need armastuse teod, mille kaudu jagatakse sellest, mis on.
Nii et kui nad ise saavad juba täielikult jalad alla,
saavad nad ka ise selle tööga jätkata
ja me võime neid taustalt õnnistada
ning olla olemas nende jaoks, kui tarvis.
See on me eesmärk.
Kurdistani peetakse üldiselt vabamaks ühiskonnaks,
kus ka raadio ja tele kaudu saab levitada kristlikku sõnumit,
kuigi moslemimaa kohta on see üsna erandlik.
Tahe oleks muidugi seda veelgi võimsamalt teha.
On teada, et nende president on üsna positiivne
kristlike asjade ja väärtuste suhtes.
Eeldavasti ka seetõttu,
et nad on näinud kristlaste poolset tuge ja abi
keset kõiki neid raskusi, mille keskel nad elavad
ja millise jälje sõda on jätnud.
Kuidas sa näed kogu Lähis-Ida olukorda tervikuna,
mis on kui pomm, mis võib iga kell plahvatada.
Ma kasutaks selle puhul liikuva märklaua võrdpilti,
kus kunagi ei tea, millal märklaud liigub
ja millal tulistatakse.
Olukord on endiselt väga habras,
mistõttu tuletan jätkuvalt meelde, et aitab vaid palve, palve ja palve
Lähis-Ida ja nende tundlike piirkondade eest,
et seal võiks valitseda rahu,
mis on habras ja homme enam mitte olla.
Kuid usume, et tegutseme seni, kuni võimalik ja "kuni kestab päev",
lootes Jumala suuruse, abi ja tõotuste peale.
Sa liigud palju mööda erinevaid kogudusi,
jagades infot kõigi nende asjade ning olukordade kohta.
Sa kohtud erinevate inimestega ja vestled nendega.
Suhtled ka vabakoguduste juhtidega.
Milline on nende suhtumine tagakiusatud kristlastesse?
Olen märganud, et sõnum jõuab vägagi hästi kohale.
Palvekoosolekutel palvetatakse nende asjade eest,
südamed avanevad ja inimesed tahavad aidata.
See kõik on tõusuteel,
sest kristlased on endiselt tagakiusatud sihtgrupp,
kuhu kuulub miljoneid.
Seetõttu palumegi kõigi te eestpalveid ja tuge.
Ja loodetavasti oleme me ka teretulnud igasse kogudusse.
Ühtlasi teeme me ka koostööd parlamendiga.
Kuidas parlamendiliikmed sellesse kõigesse suhtuvad?
Huvi ja soov aidata ning panustada üha kasvab,
sest parlamendil on oma sfäär,
kus nad saavad tegutseda ja mõjutada nii nagu meie ei saa.
Nii et üheskoos suudame palju ära teha.
Nii on.
Üksi pingutades oleks see raske,
kuid üheskoos jõuame ka hea lõpptulemuseni.
Aitäh sulle Vesa selle vestluse eest
ja selle eest, et kannad Iraaki ning Nahla oru projekti oma südames.
Kandku see kampaania head vilja, et saaksime selle 100 000 eurot kokku
Nii me usume.
Aitäh kõigile ja õnnistusi!
Tõlge: Anne-Ly Raukas