Tervetuloa Marttyyrien ääni -ohjelman pariin!
Kristittyjen tilanne Iranissa on vaikea, sillä maassa on islamilainen hallinto.
Se on saanut monet kristityt hakeutumaan muihin maihin.
Sitä tapahtuu etenkin silloin, -
kun suvut tai muslimiviranomaiset alkavat vainota ja uhata henkeä.
Muutto vieraaseen maahan ja turva- paikkahaku ovat uusia haasteita.
Jotkut turvapaikanhakijat saavat oleskeluluvan, -
toiset eivät.
Onneksi Paul Veis on yksi niistä onnekkaista, -
jotka saivat jäädä Suomeen. Hänen elämällään on uusi tulevaisuus.
Paul Veis on kanssani täällä studiossa.
Olet erittäin lämpimästi tervetullut ohjelmaan. - Kiitos.
Kiva, että pääsit tulemaan.
Paul Veis, miten pitkään olet jo ollut Suomessa?
Olen ollut täällä nyt lähes 2,5 vuotta.
Osaat jo hieman Suomea.
Ymmärrät lyhyitä keskusteluja. - Tietysti. Se on erittäin tarpeellista.
Niin on. Suomi on hyvin vaikea kieli. - Sekin on totta.
Hyvä. Ymmärrämme sen.
Se on joskus vaikeaa.
Minulta kysytään joskus, miten voin puhua niin hyvää suomea.
Koska olen asunut täällä niin monta vuotta.
Siitä syystä.
Paul Veis, tulet Iranista.
Iran on hyvin erilainen maa verrattuna Suomeen.
Voisitko selittää hieman, -
miten Iran ja Suomi poikkeavat toisistaan?
Ne ovat liiankin erilaiset.
Voin sanoa niin, -
että täällä on vapaampaa.
Iranissa ei ole niin vapaata.
Vaikka Iranin hallinto väittää, että Iran on vapaa maa, -
se ei ole totuus.
Eli se on vain paperilla, ei käytännössä. - Aivan.
Ellei ole vapautta valita omaa uskontoa, omia vaatteita -
ja sitä, miten käyttäytyy, se ei ole vapautta.
Ei tietenkään.
Olet entinen muslimi.
Olet elänyt muslimiperheessä.
Kertoisitko hieman lapsuudestasi, jotta voimme ymmärtää taustaasi -
ja elämääsi lapsuudessa?
Itse asiassa perheeni...
Perheeni on oikeastaan aika pieni, -
sillä meitä on viisi. Kolme lasta ja vanhemmat.
Suomessa se on jo suurperhe.
Suomessa minulla on isompi perhe. Paljon veljiä ja sisaria.
Totta kai.
Äitini ja isäni olivat ja ovat yhä muslimeja.
Äiti on hyvin tiukka islamista ja islamin säännöistä.
Kun olin lapsi, meidän piti aina rukoilla -
ja rukoilla islamin tapojen mukaisesti.
Meidän piti paastota ja noudattaa sääntöjä.
Meillä oli aina kova stressi siitä, -
että jos teemme väärin, joudumme helvettiin
Se on alituista pelkoa. - Niin on.
Islamissa sanotaan aina: "Ellet tee näin, joudut helvettiin."
Ikinä ei puhuta taivaasta.
Sanotaan kyllä, että taivas ja helvetti ovat totta, -
mutta vain helvetistä puhutaan.
Aina pitää olla huolissaan, jos tekee jotain.
Vartuin lapsuudenperheessäni näin.
Murehdin aina, että jos en tee tätä tai tuota, joudun helvettiin.
Minulla oli koko ajan pelkoja jostain.
Sitten tulit teinivuosiin.
Millaista se oli?
Halusitko kokeilla jotain uutta?
Teini-iässähän sitä haluaa kokeilla uusia asioita -
ja löytää jotain uutta, -
kun lapsuusvuodet ovat takanapäin.
Puhut aivan totta, mutta kun maa on suljettu, -
ei oikein voi etsiä mitään uutta.
Se tuntuu ihan siltä kuin eläisi suljettuna häkissä.
Ei pääse ulos eikä edes näe ulos.
On vain yksi suunta, jota kulkea. Ei voi valita mitään muuta suuntaa.
Iranissa on myös kristittyjä. Millainen oli asuinympäristösi?
Asuiko lähistöllä kristittyjä, kun olit lapsi?
Iranin asukkaista 2 prosenttia on muiden uskontojen edustajia.
98 prosenttia on muslimeja.
Kun olin lapsi, minulla oli myös kristittyjä ystäviä.
He olivat syntyneet kristityiksi.
Heidän sukunsa oli kristitty. - Niin.
He kuuluivat hyvin vanhoihin kirkkoihin, -
esimerkiksi ortodokseihin satoja vuosia.
Joskus näimme, miten kristityt juhlivat -
esimerkiksi joulua.
Näimme, että he myivät joulukuusia.
Olimme aina hyvin kiinnostuneita niistä.
Ihmettelimme, miksi he olivat aina iloisia ja miksi puussa oli valoja.
Meillä ei ollut samoja juhlia.
Muuttuiko tilanne vallankumouksen jälkeen?
Oliko maa aiemmin avoimempi kuin nyt?
Millainen oli prosessi silloin vallankumouksen aikoihin?
Iranin islamilaisen vallankumouksen aikoihin?
Muuttuiko tilanne huonommaksi vai paremmaksi? Mitä ajattelet?
Synnyin kuukausi ennen vallankumousta.
Et siis muista. - En.
Aivan. Mutta kuitenkin elit niihin aikoihin.
Ovatko asiat menossa huonompaan vai parempaan suuntaan?
Huonompaan joka päivä.
Asiat eivät ole yhtään sen paremmin.
Kuulen siitä.
Ja näen ihmiset.
Viimeinen kuningas ja hallinto, -
ja nykyinen islamilainen hallinto.
Ihmiset eivät ole tyytyväisiä.
He sanovat: "Miksi teimme niin?"
Sitten tulit opiskeluikään.
Mihin ammattiin valmistuit?
Koulun jälkeen menin armeijaan.
Kaikkien poikien Iranissa -
pitää käydä kaksi vuotta armeijaa.
Armeijan jälkeen menin opiskelemaan yliopistoon.
Iranissa järjestetään yhdet isot yliopiston pääsykokeet.
Kaikkien on osallistuttava niihin.
Opiskelin maatalousinsinööriksi Iranissa.
Opinnot yliopistossa kestivät neljä vuotta.
Sen jälkeen menin töihin.
Minulla oli Iranissa myös kasvihuone.
Sitten aloin ajatella, etten pidäkään siitä ammatista.
Sitten menin Malesiaan opiskelemaan.
Opiskelin liike-elämän informaatioteknologiaa -
Limkokwingin yliopistossa.
Hyvä juttu.
Tahtoisin tietää, millaista on elämä muslimiperheessä.
Arkiset rutiinit, miten elää.
Käyvätkö kaikki moskeijassa?
Täytyykö heidän rukoilla viidesti joka päivä?
Millaista elämä on?
Totta puhuakseni se menee näin.
Kaikkien täytyy rukoilla viisi kertaa päivässä -
tai Iranissa se on kolme kertaa päivässä, -
koska suurin osa iranilaisista on šiioja. Heillä se on erilaista.
He rukoilevat kolmesti.
Heidän pitää myös käydä moskeijassa ja paastota -
ja muuta.
Mutta voin myös sanoa, että ihmiset ovat väsyneitä siihen.
Vaikka he tekevätkin niitä asioita, he eivät saa siitä mitään.
He saavat vain huolia ja pelkoja.
He pelkäävät, että elleivät he tee niitä asioita, he joutuvat helvettiin.
He eivät siis ole varmoja ja he ovat huolissaan.
Tapaan sanoa, että ihmiset pidetään sellaisessa tilassa.
He haluavat, että ihmisillä on huoli näistä asioista, jotta he seuraavat.
Miksi sitten tulit Suomeen? Mikä oli syy, -
että hait turvapaikkaa. Elämässäsi tapahtui jotain. Mitä se oli?
Olin itse asiassa muslimi siihen asti, kun menin Malesiaan opiskelemaan.
Malesiassa ollessani kävin matkalla Englannissa -
Manchesterissa.
Manchesterissa tapasin erään kristityn miehen.
Kysyin häneltä, millaista on kirkossa.
Hän oli kristitty ja minä olin muslimi. En ollut ikinä käynyt kirkossa.
Minua kiinnosti, miten kristityt rukoilevat.
Hän kysyi, haluanko todella tietää.
Minä halusin. Hän kutsui minut mukaansa kirkkoon.
Eli sinua kiinnosti kristityn elämä?
Aivan. Halusin tietää. Englannissa olin vapaa ottamaan selvää.
Iran on muslimimaa. Siellä ei voi mennä kysymään.
Kun menin ensimmäistä kertaa kirkkoon, se oli ihmeellistä.
Näin ilmapiirin siellä. Olin aivan järkyttynyt.
Itkin holtittomasti, enkä tiennyt, miksi itkin.
Kun lähdimme pois, minusta tuntui jotenkin erilaiselta.
Halusin tietää lisää kristinuskosta jumalanpalvelusten lisäksi.
Se oli ensimmäinen sunnuntai vuonna 2013, -
kun kävin kirkossa.
Siellä oli paljon ylistystä, koska oli uusi vuosi. Se oli tosi kivaa.
Sanoin, että haluan tietää lisää kristinuskosta.
Mies kysyi, haluanko todella. Sanoin, että haluan.
Muutaman päivän kuluttua palasin takaisin Malesiaan.
Pidin yhteyttä miehen kanssa Facebookissa.
Hän lähetti tietoa kristinuskosta. Luin ahkerasti.
Huomasin, ettei siinä lainkaan painostettu huolehtimaan.
Päinvastoin, se antoi toivoa.
Toivoa ja onnellisuutta. - Juuri niin.
Halusin tietää aina vain lisää. Kyselin häneltä.
Hän sanoi: "Minulla on yksi ystävä Malesiassa.
Voit mennä hänen kirkkoonsa ja tutkia lisää kristinuskoa.
Voit myös käydä jumalanpalveluksessa."
Totta kai halusin, sillä silloin kun kävin kirkossa, se oli tuntunut hyvältä.
Halusin käydä uudelleen ja kokea saman hyvän olon.
Aloin siis siihen aikaan tutustua kristinuskoon.
Kävin siinä kirkossa. Sain sieltä materiaalia ja tututuin siihen.
Kävin joka keskiviikko raamattupiirissä siellä.
Tutustuin myös erääseen iranilaiskristittyjen ryhmään -
Malesiassa ja aloin käydä heidän tapaamisissaan.
Sitten elämässäsi tapahtui jotain, että päätit lähteä seuraamaan Jeesusta.
Käännyit kristinuskoon.
Itse asiassa minulle tapahtui yksi ihme.
Eräänä aamuna halusin mennä kirkkoon.
Tilaisuus oli aamuyhdeksältä.
Olin laittanut kellon soimaan kello 7.30.
Heräsin seitsemältä. Katsoin, mitä kello oli, -
ja ajattelin, että voin nukkua vielä puoli tuntia.
Kerron vielä yhden jutun sitä ennen.
Ennen kuin tämä tapahtui, ystäväni Manchesterista -
lähetti minulle välillä materiaalia. Hän oli lähettänyt minulle videon.
Videolla oli elokuva. En ehtinyt katsoa sitä kuukauteen.
Myöhemmin ymmärsin, että se oli Jumalan suunnitelma.
En siis katsonut sitä lähes kuukauteen.
Sinä aamuna heräsin ja nukahdin uudelleen.
Uni oli jotenkin erilaista.
En tiedä, oliko se unta vai todellisuutta, -
mutta kerron, niin voit päätellä itse.
Näin pitkän miehen valkoisessa puvussa. Hän tuli luokseni -
ja alkoi jutella kanssani. Hänen huulensa eivät liikkuneet.
Se oli kuin telepatiaa. Mutta kuulin hänen äänensä.
Hän kysyi: "Uskotko minuun nyt?"
Kysyin: "Kuka olet?"
Hän vain hymyili minulle.
Hän kysyi uudelleen: "Uskotko minuun?"
Sanoin: "Nyt ymmärrän. Olet Jeesus Kristus."
Olin järkyttynyt. Olin kuullut, että voin tavata Jeesuksen, -
mutten tiennyt, miten se tapahtuu. Sanoin: "Ymmärrän. Olet Jeesus.
Uskon Sinuun."
Sitten Hän laittoi kätensä pääni päälle ja siunasi minua.
Kun Hän oli laittamassa kättään pääni päälle, -
näin, että Hänellä on vanhat kädet. Kuin vanhan miehen kädet.
Hänen kädessään oli verinen reikä.
Olin järkyttynyt. Hän siunasi minua, ja minä heräsin.
Malesiassa on kuuma ilmasto. Huoneessani oli ilmastointi.
Huoneeni oli viileä, mutta olin hiestä märkä.
Olin tosi väsynyt. En meinannut herätä.
Sitten tein jotain, mitä en pystynyt hallitsemaan.
Olin kuin robotti. Heräsin, menin pöytäni ääreen ja avasin läppärin.
Laitoin päälle elokuvan, jonka ystäväni oli lähettänyt kuukausi sitten.
Millainen se oli? - Elokuva oli "The Passion of the Christ."
Jeesuksen elämästä.
En katsonut elokuvaa. En tiedä, miksi. Siirsin kursorin aikajanalle.
Katsoin elokuvan viimeiset viisi minuuttia.
Näin sen kohtauksen, jossa Jeesus nousi ylös.
Näin juuri sen saman verisen käden kuin Jeesuksella oli.
Verinen reikä Jeesuksen kädessä siinä elokuvassa.
Olin järkyttynyt. Aloin itkeä.
Ajattelin, että se oli Jumalan suunnitelma.
En ollut katsonut elokuvaa kuukauteen. Nyt menin robotin lailla -
koneelleni ja katsoin elokuvasta viimeiset viisi minuuttia, -
kun Jeesus nousi ylös.
Se kaikki oli minulle jonkinlainen merkki.
Siitä alkoi siis uusi elämäsi.
Juuri silloin aloin uskoa Jeesukseen.
Aiemmin halusin tietää Hänestä, mutta sen jälkeen uskoin Häneen.
Mitä tapahtui, että sinun täytyi -
hakea turvapaikkaa, lähteä Iranista ja tulla Suomeen?
Kun tutkin Raamattua, ymmärsin, -
ettei riitä vain olla kristitty.
Ei riitä vain, että uskoo.
Todellinen uskova kertoo muille, mikä on totuus.
Niinpä minä aloitin...
Kerroin, että olin eräässä kristittyjen ryhmässä Malesiassa.
Kysyin heiltä asiaa. He kertoivat eräästä toisesta ryhmästä Iranissa.
Olin palannut Iraniin vuonna 2015.
Valmistuin yliopistosta ja palasin Iraniin.
Tapasin yhden kristittyjen ryhmän Iranissa.
He olivat kääntyneet kristityiksi.
He eivät olleet syntyneet kristityiksi.
Tapasin heidät.
On vaikeaa päästä ryhmään sisälle, -
sillä he eivät voi luottaa kehenkään.
Hyvin vaikeaa ja suuri huoli.
Keskustelin heistä joidenkin kanssa.
Kerroin heille todistukseni.
Kerroin elämästäni.
Ensimmäisenä päivänä he sanoivat: "Asia on kunnossa.
Koemme Pyhässä Hengessä, että olet aito kristitty.
Voit tulla mukaan ryhmäämme."
Selvä. Ja sitten tapahtui jotain, -
mikä sai sinut lähtemään maasta ja pakenemaan.
Olin mukana ryhmässä.
Meillä oli osia Raamatusta.
Kopioita Raamatun tekstistä ja CD-levyjä. Jaoimme niitä ihmisille.
Yritimme julistaa ihmisille, -
jakaa heille evankeliumia ja keskustella heidän kanssaan -
puistoissa, elokuvateattereissa ja yliopistoissa.
Yliopistossa ihmisillä on avoin mieli, -
ja heidän kanssaan voi keskustella.
Sitten eräänä päivänä meillä oli määrä olla kokous.
Tapasimme kokoontua eräässä kodissa, asunnossa.
Kun tulin asunnolle, -
tajusin, että asuntoon oli tultu ja ihmisiä oli pidätetty.
Minulla oli käynyt tuuri. Uskon, että se oli Jumalan suunnitelma.
En usko, että mikään on sattumaa. Kaikki on Jumalan suunnitelmaa.
Se oli Jumalan suunnitelma minulle. En ollut siellä silloin.
Menin sinne viideltä iltapäivällä. Yksi naapureista sanoi, -
että poliisi oli tullut kahdelta ja pidättänyt joitain henkilöitä.
Ymmärsin, että seurakuntamme oli paljastunut.
Parin päivän päästä poliisi tuli myös asunnolleni.
Olin silloinkin onnekas. En ollut kotona.
Ymmärsin asian ja pyysin apua joiltakuilta.
He lähettivät minut Suomeen.
Tulit tänne ja kaikki muuttui.
Menit naimisiin. Nyt sinulla on perhe täällä -
ja mainio poika.
Sinulle on tulossa myös perheenlisäystä aivan pian.
Eli siis kaikki on muuttunut.
Sen jälkeen kun käännyin kristityksi ja aloin uskoa Jeesukseen, -
sen jälkeen olen saanut elämässäni paljon siunauksia.
Aina tähän asti. Saan koko ajan aina vain uusia siunauksia.
Kiitos Jumalalle, olen tosi onnellinen.
Kuulun samaan seurakuntaan kuin sinä.
Tunnemme toisemme sieltä.
Miten löysit tiesi paikallisseurakuntaan, -
niin että sinusta tuli jäsen -
ja voit jakaa ystävyyttä ja uskonyhteyttä?
Suomeen tultuani muutin kolmen päivän kuluttua Saloon.
Salon kaupunkiin.
Heti seuraavana päivänä yritin löytää seurakunnan.
Kyselin ystäviltäni. Käyn mielelläni helluntaiseurakunnassa.
Etsin sitä ja löysinkin.
Heti seuraavana päivänä Saloon tultuani -
löysin seurakunnan ja menin sinne.
Olin tosi iloinen, sillä olin vapaa ja pääsin oikeaan seurakuntaan.
Siellä voi rukoilla ja ylistää yhdessä.
Siellä oli paljon ihmisiä. Se tuntui minusta hyvältä.
Mitä tahtoisit sanoa muille turvapaikanhakijoille Suomessa?
Parasta kristillisyydessä on usko.
Jos uskomme ja luotamme Jumalaan, ei tarvitse huolehtia mistään.
Parasta heille olisi, jos he uskoisivat Jumalaan, -
eivät huolehtisi mistään ja luottaisivat Jumalaan.
Jos he ovat tosi uskovia, heidän tulisi luottaa Häneen.
Se on tosi tärkeää. Monet Suomessa ajattelevat, ettei Iranissa ole vainoja.
Ehkä jotain voi tapahtua, sillä siellä on myös kristittyjä.
Mutta on eri asia, jos henkilöllä on muslimitausta.
Siellä on sukulaisten verkosto, -
joilla on hyvät ystävyyssuhteet muslimijohtajien kanssa.
Yhdessä ne yrittävät etsiä kaikki kristityt, -
joilla on muslimitausta.
Se tarkoittaa, että tämä on ongelma, -
jota Suomen viranomaiset eivät ehkä ymmärrä.
Erona on se, että suomalaiset täällä elävät vapaassa maassa.
Sanoit, ettei Iran ole vapaa maa.
Itse asiassa kaikkien pitäisi tietää, -
että jos muslimi kääntyy kristinuskoon, islamin laissa -
hän saa kuolemantuomion. Se tarkoittaa, että hänen pitäisi kuolla.
Ihmisten pitäisi ymmärtää se.
Se on osa islamin lakia.
Se on laki muslimimaissa.
Kiitos tästä hetkestä, jonka sain viettää kanssasi. - Kiitos.
Tahdon todella -
pyytää siunausta elämällesi ja perheesi elämälle.
On tarpeellista rukoilla myös perheesi puolesta Iranissa.
Vanhempiesi ja muiden sukulaistesi puolesta, -
että he eräänä päivänä ymmärtäisivät avata sydämensä -
Jeesukselle saadakseen vapauden.
Todellisen vapauden. - Ja vapautuakseen pimeydestä.
Ja sellaisesta elämästä, jota he eivät halua elää.
Jumalan siunausta! Kaikkea hyvää sinulle täällä Suomessa.
Jumalan käsi johdattakoon sinua -
sillä tiellä, jota sinun tulee kulkea.
Kiitos paljon. Jumalan siunausta!
Suomennos: Marianne Tenetz