Martyr (från latin och forngrekiska)
1. Någon som lider för sin tro. 2. Någon som dör för sin tro.
Även i dag förföljs kristna
misshandlas
tillfångatas
torteras
varje dag
Tänk på dem som sitter i fängelse som om ni var deras medfångar, -
och på dem som blir misshandlade som om det gällde er egen kropp.
Hebr 13:3
"Martyrernas röst" i Finland
Det som sker i muslimvärlden berör finländarna genom de asylsökande.
Men också den abrupta jäsningen i arabvärlden -
med medföljande inbördeskrig har fört den muslimska vardagen nära oss.
Allt det som sker t.ex. i Mellanöstern -
leder till att muslimerna blir intresserade av -
om islam har gett dem det som de har sökt.
Tänk om man vill bli kristen?
Vilka utmaningar för det med sig?
Välkommen tillbaka till programmet.
I dag ska vi tala om ett mycket gripande ämne.
Varför blir muslimer kristna i dag överallt i världen och här i Finland?
Vi har med oss en expert på området: -
pastor Muayad Namrood som jobbar med araber -
i Saalem församlingen i Helsingfors. Välkommen! - Tack.
Du har personlig erfarenhet, du har levt i den muslimska världen -
även om din bakgrund är i en kristen familj.
Men du har i alla fall umgåtts med muslimer -
och i något skede kom du hit till Finland, -
blev kär i en finsk flicka, gifte dig och har visst bott ganska länge här?
- Det blev just jämnt 25 år.
Det är tillräckligt med tid att vänja sig vid den finska kulturen -
kölden, envisheten och allt annat motsvarande.
I Mellanöstern och de nejder du kommer ifrån -
sjuder det som i en potatiskastrull i dag.
Vad är det som händer i den muslimska världen där?
Det kommer folk därifrån hit i ganska stora skaror.
Många av dem har åtminstone påstått att de upplevt upprörande saker.
Vi vet att där händer så hemska saker att inte alla ens överlever -
utan många har dött i krigen och oroligheterna.
Vad upplever du att där håller på att ske?
Ingen politisk analys, utan vad som i allmänhet sker i folks liv?
Där händer allt möjligt.
Många faktorer har lett till den aktuella situationen.
Mycket är såklart politiskt.
Den kanske viktigaste faktorn är -
sammanblandningen av religion och politik.
Det påverkar också den ekonomiska situationen.
Vilken väg man transporterar olja till vilket land, vem som förbjuder det -
och varför man förbjuder det.
Vår shiitiske partner kanske är av annan åsikt -
och därför vill vi inte bryta mot reglerna.
Då vi talar om stora saker som religion, politik och ekonomi -
så påverkar de snabbt ett helt folk och land -
och krig bryter ut mellan dem.
Och det sker allt möjligt hemskt, som det gjort nu t.ex. i Mellanöstern.
En process som uppstått under den senaste tiden i ganska snabbt takt -
men hela tiden ökat takten.
Nu är det lite lugnare, för ISIS är under kontroll där -
fastän det verkar som om de skulle bli aktivare här.
Finns det alls någon ändstation för en sådan rörelse?
Att de skulle uppnå en slutstation och upphöra?
Det verkar lite lugnare, om man följer med nyheterna t.ex.
Men det finns en rädsla för vad som kommer att ske inom en nära framtid.
I Iran sjuder det hela tiden och där sker nu helt nya saker.
Och i Saudiarabien som är motståndare till Iran -
har många reformer genomförts och håller på att genomföras.
Vad resultatet blir, det vet endast Gud.
Nu finns rädslan att länder som levt i fred -
Jordanien, Saudiarabien och t.o.m. Förenade Arabemiraten -
Qatar, Bahrain, Iran -
och farhågan är att det kanske blir deras tur snart att något händer där.
Jemen och Saudiarabien är hela tiden i krig.
Det är främst ISIS som har nämnts i nyheterna -
och nu tror vi att situationen lugnat sig, -
men kanske det inte riktigt är så.
Det är intressant att Saudiarabien hela tiden närmar sig Israel.
De bygger diplomatiska förbindelser med Israel.
Det kommer säkert att rubba balansen åt något håll.
Det irakiska kurdområdet närmar sig också Israel -
som ligger mitt bland arab- och muslimländerna.
Jag var nyss i Knesset i Israel och samtalade om kurdernas situation -
och träffade en parlamentsledamot som studerat specifikt Kurdistan.
Han ansåg att man måste förstå -
utgångspunkten varifrån människor ger sig iväg, vad de gör -
och deras situation, så att man kan hjälpa dem på ort och ställe.
Vi hade en väldigt liknande synpunkt på saker och ting.
Jag var mycket glad för besöket till Knesset.
Men låt oss se lite bakåt på historien.
Nordafrika och Mellanöstern har varit områden där det sker mycket.
I synnerhet i Mellanöstern, Irak, Syrien -
t.o.m. i Iran har det funnits kristna sedan tidigare.
Ja, Mellanöstern och Nordafrika har varit...
Där finns världens kanske äldsta kyrkor.
Ruiner under jorden.
Och i Irak har man hittat gamla kyrkor i söder.
I södra Irak som är shia-område.
Om vi ser till historien så har där funnits kristna -
långt innan islam anlände.
Det har funnits kristna i Mellanöstern ända fram till idag.
Vi har t.ex. byar i norra Irak.
Någon gång för länge sedan blev vi förföljda, -
därför flydde vi dit och sedan måste vi ge oss iväg -
eller min far och farfar måste ge sig tillbaka till Bagdad.
Men där finns kristna. Gamla kristna traditioner, gamla kristna kyrkor.
De har blivit kvar. Då jag lämnade Irak år 1992 -
fanns det nästan 2 miljoner kristna i Irak.
Nu är de kanske endast 4-500 000.
Det är speciellt under de senaste 10 åren som denna -
rörelse skett bort från t.ex. Irak, då de kristna ger sig av.
Även från Syrien har många kristna flytt den senaste tiden.
Ja, det är mycket att diskutera om vad som lönar sig och vad inte.
Visst borde ju församlingen bli kvar så länge som möjligt för att kämpa -
för Guds Ord. Det är alltid mest levande och starkt.
- Utan tvivel.
Jag fick just höra från Bolivia, där man håller på med -
en kommunistisk revolution.
Själva presidenten och hans anhang vill göra landet kommunistiskt -
och förbjuda den kristna tron i landet.
Där säger folket: -
"Vet du, presidenten, vad det är som håller det här landet uppe?
Det är den kristna församlingen."
Jag fick höra det av en av dem som sa detta -
rakt i ansiktet på beslutsfattarna.
Vi ska se hur det går där. - Men gällande situationen i Irak -
så började där år 2006 en stor förföljelse -
och hot mot de kristna.
Då bodde jag i Syrien, ditsänd på ett av FIDA:s projekt.
Dit kom många irakiska kristna med en lapp i handen -
med hotelsen: "Du har två dagar på dig att försvinna.
Annars mördas du." Eller: "Jag tar din fru eller dina barn."
Då var ju det enda alternativet att resa bort och lämna sin egendom.
Det var en direkt förföljelse av de kristna.
Nu ska vi gå in på ämnet.
Det gäller muslimerna, shiiter och sunniter och deras tvist.
Mellan dessa två muslimska huvudriktningar.
Så många felaktiga gärningar har skett.
Död och förstörelse.
Många suckar och undrar när det ska ta slut och om det alls är möjligt.
Vad är det som ligger bakom den här kampen?
Är det fråga om den riktiga tron?
Eller en maktfråga? För att ha makt måste man ha den rätta tron?
Vad är det fråga om?
Denna konflikt har funnits mellan shiiter och sunniter i 1400 år.
Och de har i någon mån hållit sig lugna i den frågan.
De har levt i ganska god sämja sinsemellan.
T.ex. i Irak är 60 % shiiter och 40 % sunniter, de har samsats ganska bra.
Jag tror det är politiken som nu stökat till det ganska ordentligt.
Och hämnd mot den förra regimen.
Den tidigare regimen var sunnimuslimsk.
Även det åtta år långa kriget med Iran.
Iran har stökat till det och lyft fram det shiitiska mycket starkt.
Och det har lett till hämndaktioner mot sunniter i Irak.
Det är mera politiskt än människor emellan.
Där är många som ännu lever helt i fred -
shiiter och sunniter, men den politiska påtryckningen verkar.
Den har gjort det länge under närhistorien.
Det är den som påverkat.
Hur det ska sluta vet jag inte, om det slutar alls. Vi kan bara be.
Visst har en del saker skett. T.ex. Iraks premiärminister, -
som skapat lite mera lugn och ro än den tidigare.
Föregående premiärminister var nog direkt den som inledde kriget -
mellan shiiter och sunniter, och det vet alla irakier.
Det var en god nyhet.
Denna kamp om den riktiga tron har lett till att många också har -
blivit bekanta med eller velat veta mera om kristendomen.
De drömmer om att kanske avgöra sig för kristendomen.
Det här är förstås inget sådant att man drömmer om -
att bli det ena eller det andra.
Att bli kristen är något helt annat, man måste bli född på nytt -
uppifrån och uppleva hur Guds Helige Ande kommer in i livet -
och förändrar en. Men vad tror du att förväntningarna är -
då en muslim vill bekanta sig med de kristna och kristendomen i allmänhet?
Alla de saker som vi nämnt hittills -
har väckt människor tilll att fundera på vad som vore rätt -
och var man finner den frid och nåd som man söker.
Om Gud är nådig och kärleksfull, var finns Han då?
De asylsökande som kommit till Europa och Finland -
år 2015 kom en stor våg hit, ca 32 000 personer -
ca 20 000 var irakier -
och via församlingar och troende har de -
funnit den nåd, frid och det godkännande de sökt hela sitt liv.
Ganska många har upplevt en förändring i sitt liv och sett att -
att Gud visst kan göra mycket -
även om de kommit med olika motiv och förutsättningar -
till församlingen eller tro.
De har sedan hittat sanningen senare, märkt att här finns någonting.
De jämför vad de själva har upplevt och sett -
hört, förstått, läst med det som de nu ser, även på rent konkret nivå -
plus det som Bibeln säger.
De har kommit fram till vad som är rätt och vad som är fel, -
och fattat beslut utgående från det.
De jämför alltså vad som är kristendomens grund i Bibeln -
trons grund med det som de tidigare har upplevt.
Skillnaden är säkert tydlig -
och Gud vare tack att en sådan möjlighet finns.
När någon blir kristen från en muslimsk bakgrund...
Så möter han som asylsökande här en djungel...
Migrationsverket börjar genast förhöra och testa honom -
för att se om hans tro är äkta.
Hur upplever du att Migrationsverket har skött saken?
Du har samarbetat ganska mycket med Migrationsverket.
I själva verket har vi ganska lite samarbete.
Men vi håller kontakt med dem hela tiden.
Äktheten är mycket svår att se.
Ta som exempel en irakier som kommit till tro, en tidigare muslim.
Han är med i en församling där man inte talar hans språk.
Man känner inte heller till hans kultur eller hans bakgrund.
En finländare kan man snabbt döpa -
han behöver inga bevis på att han menar allvar.
Gud ser till hjärtat.
Men då det gäller äktheten kan person i fråga ha -
något annat motiv.
På senaste tiden har Migri låtit förstå att de som blivit kristna -
som eventuellt förföljs i Irak kan få asyl.
Då är det ju ett ordentligt skäl att vilja bli kristen i all hast.
Och det är ju en process.
Äktheten kan bedömas ofta först då asylen erhållits.
Då de bott en tid i Finland ser man om de verkligen omvänt sig -
eller om de hade något annat motiv.
Det är en verkligt svår fråga som vi hela tiden kämpar med.
Alla som vill komma till församlingen är ju välkomna.
Alla som vill komma till tro hjälper vi och leder vi vidare.
Vi undervisar. I Saalem har vi en lång process fram till dopet.
Vi döper inte genast utan lärjungatränar ordentligt först.
Vi följer med, frågar och är närvarande.
Först sedan döper vi. Och när vi döper ger vi inte -
något dopbevis så det hjälper inte alls hos Migri.
Det är också ett test på vilket motivet är.
Om man inte vill bli döpt utan dopbevis vill man bara ha pappret.
Om man vill bli döpt även utan bevis -
så säger det redan något om ens tro. - Ja, att den är äkta.
I Egypten träffade jag en koptisk evangelist.
Han sa att han först i ett halvt år följer med -
innan han döper någon om denne verkligen kommit till tro och förstår -
vad det betyder att följa Jesus.
Det som jag tyckte var mest radikalt var att han sa att -
han inte döper någon om denne inte med egna ord -
avsäger sig islam och Koranen.
Om han inte säger att det inte är Guds bok.
Ganska radikalt. Och säger att islamsk tro -
inte kommer från Gud.
Han uttryckte sig ännu radikalare, jag täcks inte ens säga det här.
Jag blev riktigt till mig över vilka häftiga frågor han ställer.
De måste komma igenom en massa frågor för att få bli döpta.
Det är ett test på att man verkligen beslutat sig att följa Jesus.
Om han blir kvar i islam och Koranen så återvänder han till det gamla.
Metoderna är ju olika.
Vi koncentrerar oss på att man står med båda fötterna -
på Jesu väg. Inte en fot på båda vägarna.
Att man ger sig helt. De förstår nog vad det är fråga om.
Att avstå.
I Europa och Finland är vi inte så radikala.
Vi vill inte attackera islam, och det är inte heller vår mening.
Men vi vill berätta att om någon vill följa Jesus -
är det en fråga om antingen - eller. - Precis.
I vilket fall som helst deltar den asylsökande -
i kristen verksamhet på något sätt då han har blivit döpt -
och beslutar att följa Jesus.
Hurdana exempel finns det på detta?
Har man märkt att de verkligen vill vara med i församlingslivet?
För att på det sättet tjäna andra?
Vi har ganska bra exempel på det.
100 % av våra medlemmar är redo -
att vara med i all församlingsverksamhet.
Vi har låtit dem ordna olika aktiviteter -
och hjälpa till. De kan ju inte språket, så -
en del saker är därför lite svårare att göra.
Vi har gett dem ganska mycket ansvar och uppgifter i församlingen -
enligt de behov som finns. Till exempel -
arbetsuppgifter på lägergården dit de gärna far.
Eller att organisera eller hjälpa till vid nyårsfesten.
De är vanligen ganska aktiva.
De har tid, de har krafter, de är unga människor.
De har lust att göra, tjäna och hjälpa.
De blir fina arbetare och frivilliga.
Du har tidigare varit med i nätverket ALMU, alliansen för muslimarbete.
Du var ordförande. Jag är medlem, men hinner tyvärr sällan på möten.
Men det är bra för folk att veta om ALMU om de t.ex. -
som församlingsarbetare vill förbereda sig -
eller föra de muslimer som kommit till tro -
någonstans att utbilda sig och få god andlig näring.
Eller få gemenskap med andra som blivit kristna.
Det är väl ett bra nätverk? Ni hittar det på -
suomenevankelinenallianssi.fi/almu - musliimityö
Där hittar man det under underrubriken ALMU.
http://www.suomenea.fi/
där finns en undermeny med uppgifter om -
var utbildningsdagar och tillfällen hålles.
Tack för det fina arbete du gjorde som ordförande.
Sedan till sist: -
Då dessa vänner kommer till tro på Jesus Kristus -
så kan de bli ofredade, t.o.m utsatta för våld -
på förläggningarna.
Vad säger du om det?
Förföljelsen kan vara mycket hård mot dem som kommit till tro.
Eller t.o.m. mot dem som gått i kyrkan.
Vi har hört många berättelser om hur en grupp kommer till kyrkan -
alla tar en Bibel med sig tillbaka till förläggningen -
och en av dem läser sin Bibel, de andra förföljer honom.
Om någon berättar att han kommit till tro blir han nonchalerad -
man talar illa om och till honom -
och även om han klagar har han inga bevis att komma med.
Allt sker i lite i förtäckta ordalag.
En ful stil.
Det är en mer psykisk förföljelse.
Plus att han lever utomlands och väntar på -
om han ska få asyl. Det är mycken press av olika slag.
Och så finns hotet att de andra kan skicka meddelande till hans familj -
att pojken har kommit till tro.
Då slutar familjen upprätthålla kontakten med pojken.
Om släkten vet måste familjen avsäga sig sonen, eller dottern.
Om de inte gör det, eller gör det för sent -
kanske någons lillebror eller lillasyster -
mor eller far dödas för att deras...
Sådant har hänt, och det finns många olika fall.
För ett tag sedan ringde jag till en finsk skola -
till rektorn och sa: "I er skola finns ett visst barn -
vars familj har omvänt sig till kristendomen och flickan går inte -
på lektioner i islam. Hon är irakisk.
Och de andra flickorna mobbar henne."
Rektorn tog tag i saken. Men alltså till och med i en finsk skola.
Bland ex-muslimer och muslimer pågår denna förföljelse hela tiden.
Problemet ligger inte hos barnen utan hos föräldrarna som lär sina barn -
att uttala sig på ett visst sätt eller att hata.
Integrationen är en nyckelfråga i allt det som diskuterar här.
Vi behöver inte bara integrera och hjälpa dem som kommit till tro -
men också sådana som inte är troende. Hjälpa dem och vara nära.
Då kan de finna något annorlunda och lära sig älska.
Det är en stor fråga, och farhågor finns att den blir allt större.
Som vi sett många gånger, även i Finland om en muslim kommer till tro -
och hans familj vet att han kommit till tro -
så överger de honom och han får inte del i eventuella arv, t.ex.
Så står det i lagen där.
Vi bad en gång för en person att Gud skulle röra vid hans far -
och ge honom samvetsskval över att han inte ville ge pojken dennes arv.
Efter ett par dagar ringde fadern till sonen och grät.
"Jag vet inte vad jag gjort dig. Jag ber om förlåtelse."
Det är klart att Gud gör under.
Men det här är en stor och viktig sak.
Att vi griper in nu -
om vi inte undervisar och griper tag i detta så står det snart -
inte längre i vår makt.
Det uppmanar Migrationsverket att man ska göra.
De bad mig personligen föra vidare -
att man bör gripa in mycket snabbt.
Se verkligheten och hindra att våldet eskalerar.
Det är bra att vi fått samtala om detta tillsammans.
Det är synd att programtiden tar slut, vi kunde ha fortsatt lika länge till.
Jag önskar dig Muayad ett riktigt rikt och gott nytt år i ditt arbete.
Tack. Välsignelse över dig och allt det du gör.
Tack.
Stöd översättningen av programmet: -
I Sverige: Korsets stöd r.f. PG 97572-2 eller BG 760-2014
I Finland: Ristin Tuki ry, ref. 8507 Konto: FI40 1112 3000 3427 89
Översättning: Himlen TV7