Martyr (från latin och forngrekiska)
1. Någon som lider för sin tro. 2. Någon som dör för sin tro.
Även i dag förföljs kristna
misshandlas
tillfångatas
torteras
varje dag
Tänk på dem som sitter i fängelse som om ni var deras medfångar, -
och på dem som blir misshandlade som om det gällde er egen kropp.
Hebr 13:3
"Martyrernas röst" i Finland
COLOMBIA
I Finland är Colombia känt för tre saker: -
kaffe, gerillakriget och drogindustrin.
Det har pågått ett inbördeskrig i Colombia i över 50 år.
Drygt 5 miljoner människor har flytt från sina hem p.g.a. kriget och våldet.
I förhållande till invånarantal finns det ingenstans -
lika många interna flyktingar.
Åtminstone 220 000 människor har mist livet -
under inbördeskrigets härjande i landet -
då gerillarörelserna har kämpat mot regeringstrupperna.
Colombias president, Juan Manuel Santos och ledaren för FARC, -
Rodrigo "Timoshenko" Londoño, skrev under ett fredsavtal -
24 november i Bogotá.
Situationen är fortfarande spänd, för alla godkänner inte fredsavtalet -
med den brutala gerillarörelsen.
Mitt under inbördeskriget har biblar delats ut -
i krigszonen, över 2 miljoner exemplar.
Dit det kristna budskapet inte nått och evangeliets tjänare har dödats -
har flygplan och helikoptrar släppt ner evangeliet och dess fredsbudskap.
Många kristna radiostationer har proklamerat evangeliets budskap -
dygnet runt. Många gerillasoldater och maffiamän har gett sitt liv till Jesus.
Vapnen har bytts ut mot Bibeln.
De människor som hamnat mitt i inbördeskriget har utsatts för lidanden-
och det tar lång tid för såren att läkas.
Ett unikt läkemedel är Jesu budskap om kärlek och fred -
in i trasiga människors liv.
Förföljelse och förtryck har varit sätt att -
själv få behålla makten och äran.
Colombias grundlag ger den etniska indianzonen -
dess egna lagar och en egen domstol som åsidosätter Colombias grundlag.
Därför har indianstammarna, som vanligen inte godtar kristendomen -
som sin religion, förföljt indianer som blivit kristna.
På en av våra resor till Colombia träffade vi på en grupp indianer -
som bott i trashyddor vid utkanten av regnskogen i 5 år redan.
De hade flytt på grund av sin kristna tro och flyttat från plats till plats.
Nu hade de i många år bott i trashyddor på en bergssluttning.
Över 800 troende indianer bodde i upprörande förhållanden.
De arbetade på plantagerna i närheten och jobbade långa dagar.
De hade flytt för många av dem hade blivit torterade på grund av sin tro -
och deras liv var i fara.
Våra hjärtan plågades då vi såg de upprörande omständigheterna.
Vi sökte ett nytt ställe för dem att bo på.
Med medel från Martyrernas röst i Finland -
införskaffade vi dem ett fem hektar stort landområde.
Där började de odla nyttoväxter -
och på mindre än ett år hade de byggt upp en vacker by -
och blivit självförsörjande.
De evangeliserade sin näromgivning och hjälpte andra indianer i nöd.
De byggde en grundskola där barnen entusiastiskt studerar -
och ger sitt liv till Jesus, som är barnens vän.
Från de närbelägna byarna kommer barn till områdets bästa skola.
Den ser anspråkslös ut, men det man lär sig är oöverträffat.
De har på sitt hjärta att föra evangeliets budskap ut i byarna -
där det varit farligt att vara kristen och de har förföljts för sin tro.
I och med fredsavtalet har dörrarna öppnats för evangeliets budskap.
De ber om förbön så att arbetet får växa och bli starkare.
På vår senaste resa träffade vi på en annan, liknande grupp.
Deras ringa trashyddor högt uppe på ett berg vittnar om samma historia.
Ett evangelistpar berättade en tröstlös historia om förföljelse -
och tortyr mot de troende, modiga indianerna.
Vi ställdes inför utmaningen att vända ett nytt blad i deras liv.
Kelly är en änka som fått erfara vad det betyder att helhjärtat följa Jesus.
Hennes man som var evangelist dödades på en resa med evangeliet.
Först var sorgen fruktansvärd och djup.
Hon bodde med sina två små barn i ett litet rum som var i dåligt skick.
Men att ta hand om föräldralösa barn och änkor i deras nöd... -
det är en gudstjänst som är ren och fläckfri inför Gud och Fadern.Jak1:27
Kelly Saenz älskar att skratta.
Man ser snabbt att hon njuter av livet.
Kelly är runt 30 år och älskar också att vara mor till Israel och Linda.
Kellys passion är att sprida evangeliet om Jesus Kristus -
på orter i sydväst som ofta är fientliga mot kristendomen.
En passion hon delade med sin make Pabel.
Hon mötte honom på ett bönemöte år 2006.
Han var annorlunda än någon jag mött förut.
Han var en mycket ädel människa.
Han var mycket lugn och samlad.
Det var något mycket speciellt med honom.
Vi inledde en vacker vänskap.
Vi talade om vad Gud gjort i våra liv. Vi delade våra hjärtan med varandra.
Det blev en fin vänskap och vi blev kära i varandra.
Kelly säger att hon och Pabel frågade Gud om sin relation.
Båda var överlåtna till att tjäna Jesus och ge biblar till dem som är utan.
De gifte sig år 2008.
De träffade Martyrernas rösts partner -
Russell Stendal från Colombia Para Cristo som gav dem Gud Ord.
Många av områdena där de delade ut biblar och kristet material var farliga.
Jag sa aldrig åt honom att sluta, eftersom -
detta var något vi beslutat göra för länge sedan. Det var hans kallelse.
Han var inte intresserad av jordiska saker, som pengar och annat.
Hans syfte i livet var att föra evangeliet till människorna.
Men ofta sa jag åt honom att vara försiktig med vad han sa.
Söndag 23 november 2014.
Pabel använde sin motorcykel som taxi för att försörja familj och tjänst.
Han åkte iväg på morgonen för att träffa en kund som ringt kvällen innan.
Men Pabel återvände inte hem.
Dagen övergick i kväll och följande morgon -
visste Kelly, hennes familj och vänner att något var fel.
En granne berättade att han begett sig in på FARC:s område.
Där fanns många gerillamän.
De flesta som begav sig dit kom inte tillbaka.
Vi hoppades ännu att han var okej och skulle komma tillbaka.
Men han återvände inte och man letade allt intensivare.
Vi sökte på sjukhusen, genom Röda Korset -
överallt vi kunde tänka oss att leta.
Om någon råkat ut för en olycka eller blivit rånad.
Någonting sådant, för att se om vi kunde hitta honom.
På onsdag hade Kellys oro förvandlats till panik. Var fanns Pabel?
Det hade gått över 3 dagar sedan han setts till.
Kelly anmälde honom som försvunnen på polisstationen.
Men vad hopp hon än hyst om att mannen skulle komma hem -
upphörde den onsdagskvällen.
Hon fick ett samtal som skulle förändra hennes liv för alltid.
Jag fick ett samtal från hövdingen för indiangardet.
Han sa jag inte längre skulle leta efter min make. Han var nämligen död.
Kelly greps av sinnesrörelse -
då hon drog sig till minnes de hemska nyheterna.
På onsdag eftermiddag åkte vi till indianterritoriet.
Det var skrämmande. De kom ut och visiterade oss.
De var väldigt misstänksamma.
De förde oss till en rådsförsamling och sa att min man hade kvävts till döds.
Och de hämtade in hans motorcykel.
Samma dag bekände två bröder, hövdingens brorsbarn -
att de mördat Pabel, men de vägrade säga varför.
Kelly tror han dödades på grund av sin kristna verksamhet på området.
Enligt Sammy Hernandez från Colombia para Cristo -
hade bröderna hållit ögonen på Pabel i månader.
Han sa: "Ingen studerar någon i fem månader bara -
för att stjäla en billig, begagnad motorcykel.
Ännu mindre torterar honom med de kristna böckerna i hans ryggsäck.
Han hade många fiender i regionen."
Pabel hade stryps med sin ryggsäcksrem.
Martyrernas röst i Finland köpte ett jordområde -
på vilket Kanadas Martyrernas vänner byggde ett vackert hus -
där Kelly nu lever lycklig med sina barn.
Kelly fortsätter sin mans arbete och sprider evangeliet i omgivningen.
Alla blev tagna då hon förlät sin mans mördare -
och delade ut biblar till människor i mördarnas by.
Det som var svårast för Kelly -
var att berätta för sina barn att deras pappa var borta.
Jag berättade för dem att han inte längre skulle komma hem.
Att han aldrig mer skulle komma hem.
Jag vet att ingenting kan hämta Pabel tillbaka -
men du vet att kristna i Kanada och andra delar av världen ber för dig -
och din familj och har hjälpt praktiskt genom att bygga dig ett hus.
Ger det dig någon uppmuntran till att fortsätta?
Ja, det uppmuntrar mig.
Ibland verkar det nämligen som om mörkret var större än ljuset.
Men jag kan se att så många människor, världen runt -
inte bara älskar Gud, men är Honom lydiga.
Även om hon var förkrossad över Pabels död -
visste Kelly att deras tjänst skulle fortsätta.
Det första Herren sa åt mig att göra -
var att gå tillbaka till samma by -
med många lådor fulla med biblar.
Och att predika lika intensivt som min make gjort.
Missionsarbetaren Russell Martin Stendal -
började bygga fred för nästan 40 år sedan då -
FARC-gerillan kidnappade honom och förde honom till sitt läger i djungeln.
Gerillan begärde en stor summa för hans huvud och lovade -
skjuta honom som en julklapp till familjen om pengarna inte syns till.
Den modiga missionären berättade om Jesus för sina fångvaktare -
bunden vid ett träd. Evangeliet fick gerillaledarens hjärta att brista -
och där inleddes byggandet av fredsprocessen.
Tusentals biblar fälldes från helikoptrar och flygplan -
ner i gerillaläger och delades ut i svåra krigszoner.
Budskapet om Jesus bröt ner hårdheten -
och det ledde till fredsförhandlingar och fredsavtalet.
Det finns endast en väg som leder till verklig fred.
Jesus sa: "Jag är vägen, -
sanningen och livet."
Välkommen tillbaka till programmet.
De krigande parterna i Colombia, FARC-gerillan och Colombias armé, -
skrev under ett fredsavtal 27 november 2016.
Inbördeskriget, som räckt i över 50 år -
är officiellt avslutat mellan dessa två parter.
Den sköra och osäkra freden hotas ännu av några beväpnade grupper.
En verklig och bestående fred fås genom Jesus Kristus.
Detta fredsbudskap har spridits i Colombia på bergen och i djungeln.
Dit där livet egentligen inte haft något värde.
Med oss i programmet idag har vi Vesa Jääskeläinen.
Vi var nyligen i Colombia tillsammans.
Välkommen Vesa till det här programmet. - Tack.
Vi var i Colombia i oktober och vi såg hur man där verkligen vill -
få en yttre och inre fred till stånd.
Vad gav resan dig?
Det var intressant att efter några år få återvända till den välbekanta -
andra kontinenten där jag jobbat i många år.
Om man jämför med det Colombia jag var i första gången, ser man klart -
att situationen har lugnat ner sig. Där var inte alls lika många soldater och -
det märktes att livet löpte på ett helt annat sätt.
En lugn och rofylld situation var det. Den allmänna atmosfären.
Även då jag första gången var i Colombia -
så fanns det soldater och beväpnade män överallt.
Vi mötte bröder och systrar på resan -
från församlingarna och också våra partner -
i att sprida fredens budskap till djungel och berg.
Du träffade för första gången Russell Martin Stendal.
Det var tack vare honom som fredsprocessen började.
Den tog sin början då han berättade för gerillamännen om Jesus Kristus.
Vilken bild fick du av Russell Martin?
Jag träffade Martin första gången. Jag hade ju hört om mycket honom -
men genast vi träffades fick jag en känsla av att vi var bröder.
Som om vi känt varandra. Det kom fram att han har skandinaviska rötter.
Om jag inte kommer fel ihåg är hans farfar från Norge -
och jag fick genast känslan av att vara på samma våglängd.
Det var en väldigt fin stämning genast där i familjen -
då vi övernattade hos honom. Allting var öppet.
Hemmet och hjärtana.
Mycket anspråkslös och ödmjuk. Man skulle aldrig kunna tänka sig att han -
gjort ett så långt, innehållsrikt, mäktigt livsverk.
Han är en levande legend. Folk skriver om honom, talar om honom -
och han blir ständigt intervjuad på TV, i radio och i pressen.
Specifikt då det gäller fredsavtalet.
Allt började med att han kidnappades, fördes ut i djungeln och -
hade ett pris på sitt huvud och till slut befriades han -
då han så effektivt talade om Jesus att folk började komma till tro.
Han är forskare, författare och har t.o.m. översatt Bibeln.
I 13 år har han hållit på med det och har en framstående plats -
i bibelöversättningskommittéer. En levande legend.
Och dessutom är han vetenskapsman. Låt oss gå vidare.
Han fick radioarbetet på sitt hjärta. Det är mycket viktigt att -
man genom radio kan nå platser man inte annars skulle nå.
Detta radioarbete tog fart genom att två grupperingar stred om ett berg: -
FARC-gerillan och paramilitära trupper.
De dödade varandra och alla som av misstag kom i närheten.
Denna kamp var väldigt kraftig -
och Martin bemödade sig så att de tills sist tog i hand på -
att Martin fick ta hand om berget och göra vad han ville med det.
Han slog upp en radiomast där och började förkunna evangeliet.
Det ledde till en stark församling på den orten.
Ja, och jag hade nöjet att bekanta mig med den radiostationen.
Den är väldigt bra utrustad.
Men det behövs 4-5 nya sändare.
Vi lovade att förmedla det behovet också hit.
Vi fick också höra hur det låter. 24 timmar i dygnet -
hörs Guds Ord, undervisning, evangeliserande möten.
Vi var också med och sjöng sånger på spanska, brinnande sånger.
Sånger som fötts under programmet. Och sedan höll vi en liten predikan.
Hela Colombia hörde det och förhoppningsvis har det verkat.
- Även här i Finland hörs kortvågsradion. - Även i Finland.
- Det är intressant. - Intressant.
Det var en intressant resa. Hela tiden hände det någonting.
Vi kom till en liten by i bergstrakten.
Det är en mycket vacker region -
men vägen dit var som ett potatisfält.
Det var en skymf mot finska potatisfält.
Det påminde om vägarna på 80-talet. Man får bra massage -
men nästa dag hade man lite svårt att gå.
Men där fanns en grupp människor vi ska tala om, om en stund.
Men på vägen dit flög vi först från Bogotá till Neiva -
där vi möttes av en bil -
och därifrån körde vi till Garzón de Huila.
På vägen hände någonting som fick åtminstone mig att haja till.
Det är nog en sådan berättelse... Visst kan vi kanske berätta den?
Förbönens makt, Guds Ords beskydd och framför allt -
tack till alla som kom ihåg oss på vår resa.
En grupp rövare försökte attackera vår bil, en pickup jeep.
Där fanns all vår utrustning.
Ur deras synvinkel lämpligt nog höll man på med vägarbete där.
De väntade där och när vi saktade in...
- Vi körde 10-15 km i timmen där.
Då steg de upp som vålnader någonstans ifrån.
Du såg ju att en av dem hade en kniv i handen.
Den första höjde en kniv och de andra höll också händerna högt -
och fler hade troligen knivar.
De ämnade anfalla oss, ta vår utrustning -
men det var intressant att se hur guds ängel, främst Guds egen -
bevarande kraft kom. Vår chaufför -
fick på ett ögonblick bilen vänd...
Där fanns ett pålverk mellan två vägar -
och han fick bilen vänd precis innan pålverket så att bilen inte tog i det.
Rövarna fick bara med öppen mun se hur bilen gick dem ur händerna.
Och vi förskonades från ett stort rån.
Precis. Och jag upplevde att Gud på förhand -
lagt detta t.ex. på ditt hjärta.
Föregående natt undrade jag vad du egentligen höll på med -
då jag hörde bön och en viss sorts kamp -
och jag undrade vad som hände, men du gick i drömmen igenom detta.
I drömmen anföll fienden. Jag skjuter ju förstås aldrig människor -
men jag verkade skjuta med en hagelbössa.
Och där var precis 3-4 människor.
Då det aldrig verkade bli något slut på striden -
så fick jag en jättestor, vad heter det, en missil.
Jag insåg att den inte skulle rymmas i hagelbössan, men den gjorde det.
Då jag avsköt den så försvann männen.
- Det var Andens smäll. - Kampen fördes på förhand.
"Inte mot kött och blod... utan mot andemakter."
Du kämpade mot andemakterna på förhand. - Och segrade.
Vi körde vidare och träffade vår vän -
eller han blev vår vän på resan -
Ernesto, en judisk broder som tog emot oss på ett underbart sätt.
Han hämtade genast en menora och en shofar och -
så sjöng vi tillsammans "Hevenu shalom aleichem". En fin stund.
Han befinner sig på en bra plats där han kan leda jobbet -
på platser där det verkligen inte är lätt att verka.
Där har varit krig och man har hindrat församlingen att verka.
Där finns änkor och föräldralösa barn -
därför att församlingsmedlemmar har dödats där.
Och följande dag gav vi oss iväg.
Vi kom till byn. Berätta om hur du upplevde den lilla bygemenskapen.
Berätta om människorna och trashyddorna som vi såg på videon.
Det såg mycket sorgligt ut och förhållandena var skakande.
Trashyddorna som de bodde i. Och de hade lyckats fly -
de hade körts bort från sin stam och förföljts.
De hade flytt förföljelserna för 4-5 år sedan.
Många hade torterats och förföljts eftersom de övergivit stammens tro.
Men de var så hoppfulla och så flitiga -
och förändringen syntes. Varje kvadratcentimeter var tagen i bruk.
Där fanns hönor, kalkoner och nya planer.
Man såg på allting att det nya livet vinner.
"Vi lämnar det som är bakom och går framåt."
Den allmänna atmosfären var så fin.
Men förhållandena var sådana att vi fick på hjärtat -
att vi vill ta detta som ett böneämne och en utmaning för er alla.
Ett projekt för denna stam. 25 familjer och över 100 människor -
utan några ordentliga saker.
Vi fick redan igång en skola -
på så sätt att den certifieras och de kan starta en skola.
Den blir officiell.
De har haft en inofficiell skolgång, men nu är den officiell.
De har distansundervisning med en annan skola.
Vi besökte klassrummet.
Det var ett enkelt rum inne i en trashydda -
men så rent och snyggt, liksom också kyrkan.
Den var i en trashydda, men ren och vacker.
Och ett så hjärtligt gäng de var.
Då vi bad kände vi hur himlen sänkte sig ner och vi upplevde -
att vi var på rätt ställe och vi ville hjälpa dessa människor -
tillsammans också med er kära tittare. Låt oss speciellt minnas detta i bön.
Det som berörde mig är att de så brinner för att evangelisera andra.
De kan språket och de kan gå in på områden där maffiamedlemmar -
och vissa beväpnade gerillamedlemmar finns.
Dit vill de gå för att vinna dem för Jesus med risk för sitt liv.
Vi förde dit många lådor med biblar.
Det var så rörande. Då de fick en bibel tryckte de den mot sitt bröst -
som en stor skatt. Och det är den ju, en skatt.
Låt oss till sist tala om Kelly.
Kelly är ju en syster som gått igenom mycket svåra saker -
då hennes man mördades och vi såg hennes berättelse på video.
Jag blev tagen av att denna unga syster vill ge hela sitt liv -
i Jesu tjänst och dela evangeliet just där -
det behövs som mest, på de allra farligaste ställena -
där det finns kriminella och terrorister och berätta att Jesus älskar dem.
Vi fick på vårt hjärta att hjälpa Kelly och hennes familj.
Vi ber om förbön även för henne. Vi vill vara med i hennes värdefulla tjänst
och det finns också ett konto för martyrernas änkor -
så vi kan hjälpa dem som inte i praktiken har någon möjlighet att leva.
Låt oss minnas Kelly och hennes familj i bön.
Till sist träffade vi Markku Tuulio -
vars indiangrupp går framåt där. De befann sig i samma situation -
med 800 människor i trashyddor i eländiga förhållanden.
I dag samarbetar de med universitetet -
och deras produkter certifieras för hela landet -
då de gör yoghurt och marmelad av egna nyttoväxter.
Det känns så otroligt hur Gud har öppnat sådana möjligheter.
Vi ser under på under. Storartat.
Tack för att jag fick resa med dig.
Jag vet inte om du är tacksam att jag var med. Vi fick resa tillsammans.
Man kan säga "uppdraget slutfört".
Var välsignad Vesa, och vi fortsätter framåt.
Stöd översättningen av programmet: -
I Sverige: Korsets stöd r.f. PG 97572-2 eller BG 760-2014
I Finland: Ristin Tuki ry, ref. 8507 Konto: FI40 1112 3000 3427 89
Översättning: Himlen TV7