HAASTATELTAVAN KASVOT ON PEITETTY TURVALLISUUSSYISTÄ. Tervetuloa uudelleen tähän ohjelmaan.
Puhutaan siitä mitä Jeesus tekee miehen sydämessä, -
joka haluaa seurata Häntä.
Miltä tuntuu olla Kristuksen seuraaja?
On kuin pääsisi kuolemasta elämään.
Kuin olisi ollut helvetissä, ja päässyt sieltä -
tuntemaan rakastavan, hyvän Jumalan.
Sekä suurenmoisen Jumalan kansan.
Puhuimme aikaisemmin mitä Jeesus on tehnyt elämässäsi.
Viime ohjelmassa puhuit -
miten Jumala teki niin voimakkaan ja rajun muutoksen -
päivässä, että tunnin sisällä sinulla oli Raamattu kädessäsi.
Herra puhui sydämeesi jotain tärkeää.
Voitko vielä kertoa vähän, -
mitä Jeesus teki elämäsi ensimmäisinä päivinä -
kristittynä ja Kristuksen seuraajana?
Ajattelen että se oli kuin Paavalin kanssa -
kun Jumala kutsuu, Hänellä on jo kaikki valmiina.
Koska... Jumala ei toimi niin kuin me.
Hänellä on suunnitelma elämästämme.
Hänen suunnitelma oli, että tarkkailin sotaa ja näin siitä kaiken.
Elin siinä ja sydämeni väsyi siihen.
Sitten tuli Hän, palvelin Häntä.
Autoin tuomaan ihmisiä pois sieltä.
Kääntymiseni oli hyvin äkillinen.
Olin mies, jolla ei koskaan ollut mitään, ei kotia -
perhettä, isää, sisaruksia, puolisoa, lapsia.
En välittänyt mistään.
Elin viidakossa. Yhtenä heistä.
En odottanut palkkaa, tai saavani ruokaa.
Olin kuin kulkuri viidakossa.
Sitten Jumala toi ihmisiä reitilleni.
Evankelistoja, ihmisiä, jotka alkoivat auttaa minua.
Myös vaatettaa minua.
Aloitit nollasta. Sinulla ei ollut mitään.
Sitten, yksinkertaisesti -
rauha täytti sydämesi ja tiesit, että Kristus on kanssasi.
Mutta tarvitsit myös ihmisten apua.
Kerro mitä tapahtui?
Tein uskonratkaisun evankelisen lähetysryhmän parissa Kolumbiassa.
He olivat juuri tulossa viidakkoon.
Sissien luo.
Valtavinta oli, ettei ollut evankelistoja -
ei juuri johtajiakaan.
Sissit olivat vieneet heidät, sitoneet heidät ja surmanneet.
He olivat kauhuissaan vuokseni, kun päästivät minut lähtemään.
Menin syvemmälle viidakkoon.
En enää pelännyt puolisotilaallisia enkä sissejä.
En pelännyt.
Tiesin, että aina kun rukoilin, pääsin eteenpäin alueelta toiselle.
Kerran rukoilin polvillani -
erään perheen kotona -
pyysin Jumalalta saada saarnata enemmän.
Hän puhui minulle Jeremian kirjan kautta -
missä Hän puhuu Baarukille.
Hän sanoi minulle, etten anoisi turhuuksia itselleni -
Hän puhui, kuin profeetta olisi puhunut minulle.
Herra sanoi varjelevansa henkeni missä ikinä kuljenkin.
HAASTATELTAVAN KASVOT ON PEITETTY TURVALLISUUSSYISTÄ. Voisin mennä minne vain.
Kolumbiassa ei ole yhtään paikkaa -
evankelistat ja avustajani todistavat -
yhtään sota-aluetta, etten olisi mennyt sinne.
Olin samoilla leireillä puolisotilaallisten luona -
viemässä Raamattuja, myös sissien leireillä.
Mutta he tunsivat sinut?
Varmasti sinulla oli vielä ystäviä sissijoukoissa.
Näkivät sinut Raamatun kanssa?
Varmasti joku kosketti heidän -
sydämiään nähdessään, että oli tapahtunut suuri muutos.
Kolumbiassa on nähty 80 rintamaa FARCilla.
Niissä saattoi taistella 500-1000 miestä.
Eli siis FARC-sissejä oli hirvittävän paljon.
Kuin armeija, valtavan suuri.
Saatoin kulkea rintamalta toiselle. Niitä oli 80!
Kolumbiassa on paljon departementteja.
Aloin liikkua joka puolelle.
Sissit eivät tienneet kuka olen.
Tullessasi niiden luokse, jotka vastustivat evankeliumia -
miten he ottivat sinut vastaan?
Vaino oli hirvittävää, mutta olin ovela.
Tulin alueelle, etsin piilossa olevat veljet.
Pyysin rukoilemaan sissien puolesta.
Siitä alkoi vapautuminen siteistä.
Pastorit alkoivat vahvistua.
Ymmärsin että Herra halusi minun menevän rohkaisemaan heitä.
Olitko yhteydessä seurakuntiin, jotka olivat siellä?
Ne olivat kuin maanalaisia seurakuntia.
Silloin oli paljon seurakuntia, jotka kokoontuivat salaa.
Rukoilivat vaimealla äänellä, sillä sissijoukot olivat suuria.
Moni pastori on kuollut uskonsa tähden.
Ehdin haudata monta veljeä. Kuten veli Manuelin.
Kuten eräs sisar, joka tuli uskoon kauttani.
Entinen sissi. Hänet tapettiin.
Suuri joukko veljiä on murhattu.
Nyt on paljon leskiä ja orpoja.
He tiesivät, että menin aina rohkaisemaan heitä.
Myös pastori Manuelin kanssa, joka tapettiin.
Hän rohkaisi minua, ei perääntynyt ja oli vahva.
Se on tärkeää! Me monesti ajattelemme -
vainoa kokiessamme tai vaikeissa paikoissa ollessamme -
että on paras paeta. Mutta ei se niin ole!
Vaan kun jää paikalleen uskollisesti ja rohkeasti -
voi vaikuttaa ympäristöön -
ja auttaa muita löytämään Kristus elämäänsä.
Mutta jos pakenemme, ei jää ketään kertomaan totuuden.
On tärkeää tietää -
että Herra on meidät kutsunut etenkin -
sinne missä on sotaa, ongelmia, prostituutiota.
Rikollisuutta, rikollisia, murhaajia.
Kuka edustaa Kristusta siellä? Seurakunta! Se on lähetti, pastori.
Se on sisar, tytär, nuori. Se on seurakunta.
Miten Jumala lähettää edustajansa?
Paavali sanoi olevan tärkeää, että emme ole maailmasta.
Vaan että puhumme Kristuksesta.
Puhutaan vielä pastoreista, evankelistoista -
Kolumbian vaikeilla alueilla. Sinä kerroit -
että on jokin uusi rintama, joka jatkaisi sotaa.
He eivät halua lopettaa.
Kuinka pastorit voivat? Millaiset heidän olonsa ovat?
Mitä he tarvitsevat? Mitä apua voisimme heille antaa?
HAASTATELTAVAN KASVOT ON PEITETTY TURVALLISUUSSYISTÄ. Aina palvelustyössäni menin sinne, missä sissit olivat.
Mutta Herra sanoi, että on oltava yhteys veljiin.
Veljiini, pastoreihin, seurakuntaan.
Tuen pastoreita Raamatuilla.
Viidakon pastorit tuntevat minut nimellä -
”Raamattu-veli”.
Se on nimeni Kolumbiassa. - Kiitos Jeesus -
olemme saaneet auttaa sinua siinä!
Raamattuja on jaettu paljon, jopa 2 miljoonaa uskoon tultuani.
Uskomatonta!
Olen kertonut televisiossa, kuten LACE-kanava Costa Ricassa -
kuinka väsyin ja pyysin Herralta voimia -
Raamattujen viemiseen. Kulutimme neljä autoa!
Autot hajosivat viedessämme Raamattuja viidakkoon.
Hartiat kipeytyivät Raamattujen kantamisessa.
Veimme paljon Raamattuja maalaisille.
Se oli heille elämän toivo.
"Voit tappaa minut tämän Raamatun yli".
Kerro mitä tapahtui, kun maalaiset saivat Raamatun.
Miten se vaikutti heidän sydämeensä?
Kun sota oli verisimmillään, Raamatusta tuli myytti.
Raamattuja oli paljon alueilla, missä oli eniten sotaa.
Silloin kuljin jakamassa niitä.
Ne otettiin vastaan kuin turvan antajina.
Sanoivat: "Minulla on Raamattu, se suojelee minua."
Oli paljon vainoa.
Minulta pyydettiin Raamattuja, annoin niitä papeille -
kenelle tahansa, ei väliä oliko hän -
adventisti, helluntailainen, mikä tahansa.
Herra käski antaa niitä heille turvaksi.
Raamattu toi heille turvaa -
vaikka he eivät voineet kokoontua, rukoilla vapaasti.
Hajaannuksessa.
Aseelliset ryhmät olivat riippuvaisia kirkoista.
Se vaikutti minuun. Kulutimme loppuun neljä autoa.
Ne tuhoutuivat viidakossa ja rämeillä Raamattuja viedessämme.
Se oli vahva sysäys meille.
Emme väsyneet. Olkapäästäni lähti nahka -
kantaessamme laatikoita autosta vuorille.
Raamatut vahingoittuivat matkalla.
Pyysimme Marttyyrien Ääntä kehit- tämään vedenkestävän Raamatun.
Veimme viidakkoon vedenkestäviä Raamattuja.
Vaikka satoi, Raamatuille ei käynyt kuinkaan.
Vedenkestävä Raamattu teki suuren vaikutuksen viidakossa.
Syntyi herätys monilla alueilla.
Nyt on paljon lujittuneita seurakuntia, pastoreita -
vaikka menettivät kotinsa vainon tähden.
Se masensi heitä, vaimot itkivät, kodittomina.
Mutta saapumiseni piristi heitä, vahvisti.
He eivät tienneet, mistä olin ilmestynyt -
yhtäkkiä kuin enkeli.
Raamattujeni kanssa, kuin leipää nälkäisille.
Se oli kuin kultaa heille.
Koska se vahvisti maalaisia. Se oli rohkaisu Kolumbialle.
Ajattelen, että Raamattu on noussut kunniaan.
Nyt joillakin alueilla niitä pyydetään kouluihinkin.
Tämä on luonut meille vahvan sillan.
Verenhimoisilla sisseillä on oma Raamattu.
Miehillä, jollaisia näit Kuubassa, mahtavia sissikomentajia -
jotka eivät koskaan halunneet Raamattua, on nyt se käsissään.
Oli hyvin tärkeää minulle saada puhua heille, rukoilla yhdessä.
He sanoivat, että Jumala -
puuttui heidän elämäänsä, haluten muuttaa sen.
Kaikki alkaa siitä, kun joku sitoutuu seuraamaan Herraa -
valmiina vastaamaan Hänen kutsuunsa.
Mutta jos sitä ei tehdä, kukaan ei kuule evankeliumia.
Ajattelen ja sanon tämän mille tahansa valtiolle: -
Seurakunta on vastuussa maastaan.
Se on vastuussa hallituksesta, se on vastuussa perheestä.
Se on vastuussa lapsuudesta, prostituoidusta, alkoholistista.
Seurakunta, ei kukaan muu.
Vastuussa ei ole hallitus tai järjestö muut maat tai USA -
vaan Herran asettama seurakunta.
Se on hyvä sanoa, koska täällä Suomessa kuten myös Euroopassa -
me ajattelemme, että se on sosiaalista työtä, -
joka kuuluu viranomaisille.
Sitä tekemään etsitään ihmisiä, -
jotka ovat nimenomaan siihen koulutettuja.
Haluamme siirtää työn kirkolta ihmisille, -
jotka ottavat vastuulleen auttaa -
prostituoituja, alkoholisteja, huumeriippuvaisia jne.
Haluamme pestä kätemme -
veljinä ja sisarina, sillä työ on vaikeaa.
Mutta se on siunattua, koska voimme nähdä Jumalan ihmeitä.
Kerro mitä Jeesus teki heidän keskuudessaan Kolumbiassa?
Kolumbia on kylien autioittamisessa maa numero yksi.
HAASTATELTAVAN KASVOT ON PEITETTY TURVALLISUUSSYISTÄ. Sekä myös hirvittävässä murhaamisessa.
Ennennäkemätöntä on moottorisahalla surmattu lapsi.
Tai moottorisahalla leikattu raskaana oleva nainen.
Sellaisen näkeminen järkytti.
Viidakossa joidenkin mieli järkkyi sen vuoksi.
Toisinaan puolisotilaalliset keräsivät kyläläiset yhteen -
määräsivät jonoon ja ottamaan jaon viiteen.
Joka viides tapettiin toisten edessä.
Se oli hirveää teurastusta.
Ihmiset eivät ymmärtäneet miksi heitä tapettiin.
Kun näimme sellaista viidakossa, vastuun otti seurakunta.
Ei koskaan hallitus. Se ei halunnut auttaa maalaisia.
Tai kotinsa menettäneitä, ei reagoinut verilöylyihin.
Herran piti pysäyttää se maalaisten uskoontulon avulla.
Heitä alkoi tulla uskoon.
He ottivat Raamatun käteensä, niin alkoi muutos.
Ajattelimme, että kuolisimme kaikki. Emme luottaneet toisiimme.
Puolisotilaallisten ääni merkitsi kuolemaa.
Kylät vapisivat pelosta. Kukaan ei tullut.
Veljet eivät voineet tulla tapaamaan minua.
Sukulaiset eivät voineet tavata.
Alueelle saapuminen merkitsi kuolemaa.
Kenellä siis oli vastuu? Seurakunnalla, se ryhtyi toimiin.
Ja mikä tärkeää, Jumala ei koskaan kieltäytynyt auttamasta.
Minulta ei puuttunut mitään, vaikken omistanut pankkitiliä.
Evankelistat etsivät minut metsästä -
antaakseen avustuksia ja Raamattuja.
En koskaan pyytänyt Herralta rahaa tililleni.
Ei. Rukoilin vain armoa noille alueille.
Sydämeni rukoili ja Herra täytti tarpeeni.
Tuo kosketti minua.
Kun suunnittelit tuloa tänne, kysyin pankkitiliäsi -
ja pankkikorttiasi, sanoit: "Ei ole."
Elät siis Jumalan varassa -
matkoillasi ja toimeentulossasi.
Kun tarvitset jotain, saat sen Herralta. - Aamen.
On jotain tärkeää, mitä haluaisin kertoa.
Maassani, jossa on ollut paljon väkivaltaa -
on oltava tarkka -
kenelle uskotaan varojenhoito.
Maa on köyhä, kärsinyt paljon.
Iso rahasumma voi tulla kiusaukseksi.
Jumala on antanut ymmärtää -
ettei minun pitäisi tavoitella rikkauksia.
Sillä työni on olla lähetti.
Hän antaa ajallaan kaiken mitä tarvitsen.
Eikä Hän ole pettänyt koskaan.
Ei ole puuttunut autoa, bensaa tai ruokaa.
Veljet tarjosivat ruokaa ja käskivät syömään.
"Tässä on ruokaa."
Monet uskoon tulleet, jotka olivat ennen pahoja, -
antavat nyt bensaa Raamattujen kuljettamiseen.
Sana sanoo: ”etsikää ensin Jumalan valtakuntaa ja vanhurskautta, -
niin kaikki muu teille annetaan.”
Jos odotamme, että Herra antaa -
säätiön tai täyden pankkitilin työtään varten, ei Hän niin tee.
Kaikki Raamatun miehet tekivät työtä uskon varassa.
Eliasta Moosekseen ja Paavaliin.
Ei heillä ollut pankkitiliä eikä tuloja.
Korpit toivat ruokaa Elialle.
Miksi odottaa, kunnes on paljon rahaa tai Raamattuja.
Tai odottaa, kunnes on varoja orpokodille?
Tärkeintä on puhdas ja vilpitön sydän.
Altis sydän ja sielu, valmis palvelemaan.
Ilman uskoa maamme ei tule muuttumaan.
Kaikilla mailla tulee olla uskon miehiä.
Uskon miehiä, valmiita kuolemaan, alttiita.
Missä on turvapaikkamme, jos ei taivaassa? - Aivan.
Me täällä länsimaissa ja Suomessa ajattelemme, että -
on hyvä järjestää raha-asiat hyvin -
tulevaisuuden varalta.
Hyvä eläke, kaikki hyvin järjestettynä.
Katsoa vuosia eteenpäin.
Mutta sanat jotka lausuit, Herran sanat -
rohkaiskoon meitä luottamaan Jeesukseen Kristukseen.
Siihen mitä Herra antaa, ei siihen mitä etsimme.
No niin. Rakas veli.
Vielä on paljon tehtävää Kolumbiassa.
Mitä haluat sanoa mitä Kolumbiassa pitäisi vielä tehdä -
Jumalan valtakunnan työssä?
HAASTATELTAVAN KASVOT ON PEITETTY TURVALLISUUSSYISTÄ. Olin hyvin kiitollinen kun laskeuduin Suomeen.
Suomi on ihanin maa, mihin olen tutustunut.
Kaiken sen väkivallan jälkeen mitä olen nähnyt maassani, -
nähdessäni suomalaisten kasvot, iloitsin.
Oli kuin olisin tullut Taivaan portille.
Tulin iloiseksi.
En ole nähnyt niin hyvinvoivia ihmisiä koskaan.
Kun näin autoja kadulla ajattelin, että nuo varastetaan.
Mutta sanoit: ”Ei, ei niitä varasteta”.
Tunnen itseni niin onnelliseksi täällä.
Oloni on turvallinen, suojeltu. On ystäviä, veljiä.
Suomi on tehnyt paljon hyväksemme.
Olemme saaneet varoja ostaa Raamattuja.
Haluan sanoa: Jumala ei unohda sitä.
Jumala korvaa sen, siunaa siitä.
Rukoilin yöllä. Rukoilin herätystä Suomeen.
Että Jumala johtaisi paljon ihmisiä seurakuntiin.
Herättäisi Suomen.
Sillä he muistivat vaikeimmat hetkeni Kolumbiassa.
Kun tarvitsin Raamattuja, ruokaa. Suomi auttoi minua.
Meille Kolumbiassa Suomi on hyvin rakas maa.
Marttyyrien Ääni on tehnyt paljoni Kolumbiassa.
Suomalaiset veljet.
On paljon tehtävää. Mutta sanon aina:
En tullut pyytämään autoa, moottoripyörää, taloa.
Tulin pyytämään rukouksia.
Mutta jos sydämessänne haluatte -
antaa Raamattuja, auttaa pastoreita, veljiä, orpoja, -
leskinaisia -
otamme apunne kiitollisina vastaan.
Mutta olen oppinut, etten mene pyytämään.
Vaan antamaan kiitokset.
Rukoilemaan heidän puolestaan, etsimään sieluja.
Tulin voittamaan sieluja, en rahaa.
Mutta jos haluatte auttaa, otamme sen vastaan kiitollisina.
Kiitos veli. On ollut ilo olla kanssasi -
näissä hetkissä ja ohjelmissa.
Pyydän Herralta siunausta teille Kolumbian veljille ja sisarille -
ja että Herra tekisi ihmeitä keskuudessanne! - Aamen!
Suomen Marttyyrien Ääni tukee Kolumbiassa raamattutyötä -
sekä antaa humanitaarista apua konfliktialueilla.
Suomennos: Victor Korpi