Tri Daniel Shayesteh, tervetuloa Marttyyrien ääni -ohjelmaan.
Kiitos, että sain tulla. On hyvä olla täällä.
Hyvä.
Millainen maa on Iran -
ja mikä sen kulttuurissa on tärkeää?
Iran on kaunis maa.
Iranissa on erilaisia ilmastoja.
Pohjois-Iran ja paikoin Iranin sisäosat -
ovat hyvin kylmiä ja vihreitä.
Eteläosa on trooppinen. Siellä on myös aavikoita.
Kulttuurillisesti iranilaiset ovat hyvin isänmaallisia.
He rakastavat ikivanhaa kulttuuriaan ja muinaisia kuninkaitaan, -
kuten Kyyrosta ja Dareiosta.
He muistelevat heitä ylpeinä.
Iranilaiset ovat myös erittäin vieraanvaraisia -
ja kovia tekemään työtä.
Iranilaiset ovat tunnettuja myös koulutuksesta.
He arvostavat koulutusta.
He panostavat erittäin paljon lastensa koulutukseen.
Se on iranilaisen kansan suurimpia tunnuskuvia.
Kulttuuri on siis erittäin vanhaa.
Hyvin vanhaa. Sen juuret ulottuvat tuhansien vuosien taa.
He tuntevat siitä ylpeyttä. - Ei ihme.
Puhutaanpa lapsuudestasi. Millaisessa perheessä vartuit?
Synnyin perheeseen, joka oli nimellisesti muslimi.
Kulttuuriin kuuluu, että jokainen perhe -
haluaa ainakin yhden lapsen hankkivan uskonto-osaamista.
Minut lähetettiin opiskelemaan islamilaisia rituaaleja -
ja opettelemaan ulkoa Koraania -
uskontokouluihin ja -kursseille.
Minä olin perheestämme se, joka tunsi islamin parhaiten.
Ja opin jo pienenä sen, -
että jokaisen muslimin velvollisuus -
on tehdä islamista maailman ainoa uskonto.
Ja jokaisen ihmisen tulee tehdä osansa -
kaikin mahdollisin keinoin, että se tavoite toteutuisi.
Vietit siis lapsuutesi sellaisessa ympäristössä.
Täytyy kyetä ymmärtämään, että se on ensimmäinen asia elämässä.
Mitä sitten tapahtui?
Perheeni elämä ei ollut kovin helppoa.
Perheemme oli keskiluokkaa alempana.
Jokainen perheenjäsen teki töitä.
He olivat kovia tekemään työtä. Yrittivät pärjätä taloudellisesti.
Jo lapsena jouduin tekemään töitä, säästämään rahaa kouluani varten -
ja auttamaan perheen elatuksessa.
Minulla oli näky, -
että haluan käydä koulut loppuun -
ja sitten hankkia työpaikan ja auttaa perhettäni taloudellisesti.
Se oli näkyni jo hyvin nuorena.
Vartuin vähitellen teini-ikään.
Unelmani muuttui vähä vähältä.
Minulle kirkastui vähitellen, -
missä ammatissa haluaisin toimia tulevaisuudessa.
Halusin tohtoriksi.
Olitko lapsena kosketuksissa kristittyihin?
Alueella, jolla asuimme, ei ollut yhtäkään kristittyä, -
mutta kristittyjä toisesta kaupungista kävi luonamme tekemässä kauppaa.
Meille sanottiin jo lapsena, -
ettei kristittyjä pidä koskettaa, sillä he ovat saastaisia.
Opin asian, koska olin uskonnollinen.
Ikävä kyllä sanoja "kristitty" ja "juutalainen" käytetään kirosanoina -
monissa islamilaisissa yhteisöissä.
Joskus kaksi muslimia riitelee ja sanoo toinen toiselleen: -
"Senkin juutalainen", "juutalaispoika" tai "kristitty".
Asenteemme kristinuskoa kohtaan eivät olleet kovin hyviä.
Ja siksi meillä oli aina se ajatus, -
ettei kristittyjä saa koskettaa. Muuten meidän pitää puhdistautua -
suorittamalla islamilainen rituaalikylpy.
Se oli asenteemme.
Sen takana oli siis jokin pelko. - Emotionaalinen ja hengellinen pelko.
Ei pidä saastuttaa itseään. Emme ikinä ajatelleet, -
miten meikäläisten kaltaiset voivat saastua vain koskettamalla.
Emme ikinä ajatelleet sitä. Kukaan ei ikinä opettanut, miten se tapahtuu.
Miten kristityt ja muslimit elivät naapureina -
ennen islamilaista vallankumousta?
Ymmärtääksemme se sujui kohtuullisen hyvin, -
koska persialaisella šaahilla oli hyvät suhteet länsimaihin.
Itse henkilökohtaisesti en kuullut, että olisi ollut ongelmia.
Alueellamme ei asunut kristittyjä, -
mutta emme kuulleet mitään sellaista, että kristityillä ja juutalaisilla -
olisi ollut ongelmia šaahin aikana.
Iranin historiassa on ollut aikoja, että kristittyjä ja juutalaisia on vainottu.
Mutta uskon, että šaahinvalta oli kristityille ja juutalaisille -
parasta aikaa Iranissa.
Toki uskonnollisessa elämässä oli joitain vähäisiä ongelmia.
En tiedä, olivatko ne vähäisiä vai suuria.
Toki šaahinvallankin aikana kristittyjä ja juutalaisia kutsuttiin saastaisiksi.
Monet uskonnolliset ja hartaat muslimit harjoittivat sitä.
Mutta yhteiskunnan suhteessa juutalaisiin ja kristittyihin -
ei ollut isompia ongelmia.
Uskon, että kristittyjen ja juutalaisten olot olivat hyvät -
Iranissa šaahinvallan aikaan.
Vallankumous muutti Iranin kurssia.
Meille kerrottiin, että saamme poliittista oikeudenmukaisuutta, -
yhteiskunnallista ja taloudellista oikeudenmukaisuutta.
Alun perinhän vallankumous alkoi nimenomaan näistä syistä.
Se alkoi opiskelijaliikkeenä yliopistoissa.
Ikävä kyllä se muuttui sitten.
Siitä tuli jotain ihan muuta kuin ennen vallankumousta luvattiin.
Ajatollah lupasi, että iranilaiset saavat vapauden -
ja monia etuja öljyrahoista.
Iran on rikas maa.
Sen maaperässä on valtavat öljyvarannot.
Monet iranilaiset olivat toiveikkaita, mutta valitettavasti kaikki luhistui -
vallankumouksen jälkeen. Kansa ei saanut vapautta.
Se menetti sen vähänkin vapauden, joka sillä oli ollut šaahin aikana.
Miljoonia dollareja kärrättiin Syyriaan, palestiinalaisille ja Hizbollahille.
Ajatollah unohti Iranin.
Suhteet länteen tulehtuivat. Iranin talous oli täysin riippuvainen lännestä.
Nyt länsi vetäytyi. Iranin kansalaiset kärsivät.
Ruokaa alettiin säännöstellä.
Sitä sai vain korttia vastaan.
Se oli katastrofi.
Lopputuloksena oli taloudellinen ja poliittinen katastrofi.
Minkäänlaista kyseenalaistamista tai arvostelemista ei sallittu.
Nyt tilanne on sellainen, -
että maan johtajat ovat täysin erillään kansalaisista.
Johtajilla on oma elämänsä. Kansalla on omansa.
Kansa on kärsinyt vuosikymmenien ajan.
Se on hyvä pohjustus seuraavalle kysymykselle.
Sinulla oli siihen aikaan erittäin tärkeä asema silloisessa hallinnossa.
Mikä oli tehtäväsi?
On hyvin mielenkiintoista -
kuulla elämäntarinasi.
Nuorena sinulla oli näky auttaa ihmisiä -
ja muuttaa tilannetta.
Ennen vallankumousta olin kuin kuka tahansa opiskelija.
Liityin opiskelijaliikkeeseen.
Se oli kuin "islamilainen kevät" [arabikevät] vuosia sitten Egyptissä.
Sitten se levisi muihin maihin.
Ja sitten aloitin asepalveluksen.
Siellä minusta tuli kuuluisa.
Tapahtui näet niin, että ajatollah Khomeini pyysi -
asepalveluksessa olevia hylkäämään armeijan, -
jotta armeija heikkenisi.
Olin ensimmäinen lähtijä. Karkasin armeijasta.
Olin Esfahanissa.
Vallankumouksen jälkeen se teki minusta kuuluisan.
Sen maineen takia olin yksi kolmesta, -
jotka kutsuttiin perustamaan vallankumouskaarti.
Ja sitten myöhemmin muutin takaisin kotikaupunkiini.
Asetuin ehdolle islamilaiseen parlamenttiin.
Olin mukana johtamassa erästä poliittista puoluetta siellä.
Minusta tuli kuuluisa etenkin kotikaupungissani.
Ja sitten vaaleissa eräs kollegani valittiin maan presidentiksi.
Tosin siihen aikaan olimme jo oppositiossa ajatollahiin nähden.
Meistä tuli kuuluisia.
Yritimme tehdä työtä Iranissa.
Yritimme täyttää ne lupaukset, jotka olimme antaneet kansalle, -
parhaamme mukaan.
Rikastuitteko niin kuin ajattelitte?
Ikävä kyllä emme. Tiedän sen.
Jotkut ystäväni ovat soittaneet minulle Iranista. He mainitsivat työn, -
jota tein 1,5 vuoden ajan.
He sanoivat, ettei Iranin islamilainen tasavalta ole pystynyt samaan -
edes 30 vuodessa.
Rakennutin teitä maaseudulle, kouluja ja siltoja. Kaikenlaista.
Olen ylpeä, että pystyin täyttämään joitain lupauksiani.
Mutta kun valta luisui ajatollah Khomeinin käsiin, -
me menetimme ihan kaiken.
Iran lähti sellaiseen suuntaan, -
joka toi Iranille valtavan katastrofin.
Taloudellisen, poliittisen ja yhteiskunnallisen katastrofin.
Emme pystyneet saamaan, mitä olimme toivoneet.
Yhtäkkiä sinut vangittiin. Miksi?
Vannoutuneen islamilaisen maan valvomassa islamissa -
oppositiossa oleminen tarkoittaa hyvin usein kuolemaa.
Maat, kuten Saudi-Arabia, Iran ja valtaosa muslimimaista, ovat sellaisia.
Esimerkiksi Turkki on lievästi maltillinen maa.
Tiedämme, mitä oppositio kokee siellä.
Tapahtui niin, että ajatollah itse lupasi ennen vallankumousta, -
että Iraniin tulisi demokratia.
Me luulimme, että meillä oli demokratia.
Siispä meidän piti olla avoimia ihmisiä. Avoimin mielin suhtautuvia ihmisiä.
Sallia myös vastavuoroinen kritiikki.
Kritiikillä ei pyritä tuhoamaan ketään henkilökohtaisesti.
Siinä vain näkemykset ovat törmäyskurssilla.
Lopulta päästään yhteisymmärrykseen siitä, mikä on maan parhaaksi.
Ikävä kyllä ajatollah Khomeinin asenne oli aivan erilainen.
Hän pönkitti asemaansa johtajana, jota ei saanut kyseenalaistaa.
Parlamentissa hyväksyttiin laki, ettei ajatollahia saanut kyseenalaistaa, -
koska hän on korkein johtaja, pyhä johtaja ja erehtymätön.
Sanoimme, ettei se ollut sitä, mitä meille oli luvattu.
Koimme, että piti tehdä jotain maan hyväksi, vaikka lähtisi henki.
Olimme hartaita muslimeja. Rakastimme maatamme.
Koimme olevamme isänmaallisia: -
"Ellemme sano mitään, ajatollah tuhoaa maamme."
Me nousimme puhumaan, mutta hänellä oli valta.
Hän oli vallankumouskaartin ylipäällikkö.
Hän halusi tappaa presidentin. Tämä pakeni. Hallitus hajotettiin.
Osa pakeni, osa tapettiin.
Minut pidätettiin ja passitettiin kuolemaantuomittujen osastolle.
Tilanteesi oli siis erittäin vaikea.
Entä sitten ne muut, jotka olivat siellä vankilassa?
Te kaikki olitte saaneet kuolemantuomion.
Vankilat olivat täpötäynnä.
Iranin vankilat olivat kammottavia paikkoja.
Valtavat määrät ihmisiä teurastettiin.
Kuvittele, että ajatollah Khomeini vangitutti jopa oman pojanpoikansa.
Missä tahansa päin maailmaa, -
kun juttelee isoisien kanssa lapsen- lapsista, he innostuvat ja liikuttuvat.
Mutta ajatollah Khomeinin usko sai hänet vangituttamaan pojanpoikansa.
Vankilat olivat täynnä ihmisiä. Heitä kidutettiin.
Oli vainoja. Ihmisiä tapettiin.
Kaikki neljä sellitoveriani teurastettiin, tapettiin.
Miten kauan olit vankilassa? - Kuusi kuukautta.
Kuolemantuomion saaneet eivät tavallisesti ole kauan vangittuna.
Minut olisi varmasti teloitettu hyvin pian.
Olin onnekas.
Jotain kuitenkin tapahtui. Pääsit vapaaksi. Miten kaikki meni?
En itse tiennyt sitä, mutta jotkut vanhat ystäväni saivat selville, -
että minut teloitettaisiin seuraavalla tai sitä seuraavalla viikolla.
He tiesivät, että olin todella pidetty henkilö kotikaupungissani -
ja minulla ei ollut ongelmia.
Minut tapettaisiin, vain koska edustin oppositiota.
Nämä ihmiset arvostivat minua kovasti.
He laittoivat henkensä alttiiksi -
ja kikkailivat minut vapaaksi oikeusteitse.
Oikeus vapautti minut väliaikaisesti, ja pystyin pakenemaan maasta.
Minne lähdit vankeutesi jälkeen?
Helpointa oli päästä Turkkiin.
Menin rajan yli ja saavuin Turkkiin.
Tilanne oli tosi vaikea. Ensi yrittämällä jäinkin kiinni.
Sen jälkeen uskontopoliisi syöksi minut rotkoon autollaan.
Minun luultiin jo kuolleen.
Mutta sitten kävi niin, -
että minut vapauttanut tuomari oli erittäin korkea-arvoinen.
Kuolemantuomion oli antanut alempi oikeusaste.
Se tavallaan pelkäsi, -
että jos se passittaa minut takaisin vankilaan, -
se astuu korkea-arvoisen tuomarin varpaille.
Helpoiten minusta päästäisiin eroon, jos minut tapettaisiin.
En kuollut siinä onnettomuudessa, -
mutta uutinen siitä, että aluehallinto halusi tappaa minut, levisi kaikkialle.
Se oli hetkeni.
Kesti 1,5 vuotta, ennen kuin pääsin jalkeille.
Minulla oli luunmurtumia. Lihakseni olivat murjoutuneet.
Toipuminen kesti pitkään.
Ylläni oli yhä langetettu kuolemantuomio.
Kuvittele: aluehallinto yritti kaikin keinoin -
päästä minusta eroon.
Toisella yrittämällä löysin turvallisen väylän -
ja pääsin rajan yli Iranista Turkkiin.
Aloitit opiskelut myöhemmin, kun asiat olivat paremmalla tolalla.
Millaisia opintoja suoritit?
Turkin kieli... Äitini on iraninturkkilainen.
Turkissa puhuttu turkin kieli ei juurikaan eroa Iranin turkista.
Opin puhumaan turkkia muutamassa kuukaudessa.
Pääsin yliopistoon suorittamaan tohtoriopintoja.
Halusin pitää mieleni kiireisenä. Elämäni Turkissa ei ollut helppoa.
Olin siellä yksin. Piti keksiä tekemistä.
Uskon myös, että se oli Jumalan suunta elämälleni.
Hän vei minut siihen tilanteeseen avatakseen silmäni.
Valitsin ohjaavan professorin kanssa tohtorikoulutukseni pääaineen.
Aloin tutkia sitä, miten uskonto, kulttuuri -
ja filosofinen maailmankatsomus -
muovaavat ihmisten asenteita sekä kulttuuria ja johtajuutta.
Minun piti tutkia maailman pääuskontoja -
ja filosofisia suuntauksia, kuten kommunismia ja new agea.
Vertailin niitä ja tutkin, millaisia johtajia ne tuottavat.
Mikä on niiden lähestymistapa vapauteen?
Ensimmäistä kertaa elämässäni -
kristilliset arvot tekivät minuun suuren vaikutuksen.
Minulle oli opetettu 30 vuoden ajan, -
että islam on paras ja täydellinen uskonto.
Meille painotettiin usein, että kristinusko on huonoin uskonto, -
sillä muslimijohtajat syyttivät kristinuskoa -
kaikesta länsimaiden moraalittomuudesta.
Kristinuskon täytyi olla siis kehno.
Mutta ihmetyksekseni huomasin, -
että kristinusko onkin kaikista uskonnoista paras.
Olin ihmeissäni, että lännessä vapaus kumpuaa Raamatusta -
ja juutalais-kristillisistä arvoista.
Kävi ilmi, että taloudellinen menestys -
länsimaisessa yhteiskunnassa oli Jeesuksen johtajuusarvojen ansiota.
Talouden kielellä Jeesuksen johtajuus on osallistavaa johtajuutta.
Ihmiset osallistuvat päätöksentekoon.
Johtajan ja alaisten tai seuraajien välillä ei ole kuilua.
Johtajat johtavat yhdessä seuraajien kanssa.
Johtaja jopa pesee seuraajien jalat. Se hämmästytti minua.
Islamilaisessa johtajuudessa -
johtaja ei ikinä nöyrry alaistensa edessä.
Päinvastoin, jos seuraaja kyseenalaistaa johtajaa -
tai esittää vaihtoehtoisia ajatuksia, hän saattaa menettää henkensä.
Se teki minuun suuren vaikutuksen.
Se oli syy, miksi länsimaat menestyvät kaikilla aloilla, -
etenkin talouden alalla.
Kaikkialla maailmassa ihmiset haluavat muuttaa länteen -
nauttimaan länsimaisesta hyvinvoinnista.
Se mullisti ajatukseni kristinuskosta ensimmäistä kertaa.
Se teki minuun ison vaikutuksen.
Vallankumouksellista. - Juuri niin.
Ja myös ilmestyksellistä.
Minua hämmästytti, miten kristinusko -
protestanttisen liikkeen jälkeen -
sai ihmiset ymmärtämään yhteiskunnallisen vastuunsa.
Vaatimaton, nöyrä johtajuus antaa ihmisille tilaa -
ajatella avarakatseisesti sekä olla luovia ja tuotteliaita.
Länsimaalaiset keksivät kaiken kaikkeen!
Myöhemmin näit unen, -
jossa Jeesus ilmestyi sinulle.
Myöhemmin sain tilaisuuden -
käydä iranilaisessa seurakunnassa Turkissa.
Kuuntelin heidän saarnojaan Jumalasta.
Ne löivät minut ällikällä.
Olin opettanut uskonnollista filosofiaa Iranissa.
Opetin yksityistilaisuuksissa, en yliopistossa.
Ihmisiä tuli tilaisuuksiini kuuntelemaan filosofiaani.
Mutta en tuntenut Raamatun filosofiaa, kuinka kristinuskon Jumala-
on aivan erilainen kuin jumalat muissa uskonnoissa.
Eräs asia hämmästytti minua. Seurakunnassa opetettiin, -
että Raamatun Jumala on henkilökohtainen Jumala.
Kaikissa muissa uskonnoissa jumalat eivät ole henkilökohtaisia.
He eivät ilmaise itseään seuraajilleen.
Esimerkiksi islamissa jumala ei ikinä ilmestynyt profeetta Muhammedille.
Mutta kristityt sanoivat, että Jumala on henkilökohtainen.
Hän ilmaisee itsensä. Me olemme persoonia ja Hän on Persoona, -
joten kaksi persoonaa voivat olla henkilökohtaisessa suhteessa.
Se löi minut ällikällä. Se oli filosofisesti erittäin voimallista.
Herkullinen asia. Teki suuren vaikutuksen.
Se sai minut kiinnostumaan.
Pari viikkoa sen jälkeen näin unen.
Säästetään se seuraavaan jaksoon!
Jatkamme silloin keskustelua tästä unesta ja muista asioista, -
kun Jumala alkoi puhua, että Hän asettaa sinut Hänen työhönsä.
Kiitos, että tulit vieraaksemme. Jumalan siunausta, veli!
Jatketaan keskustelua ensi kerralla. - Kiitos.
Suomennos: Marianne Tenetz