Meillä on vieras tänään.
Lakiasiainhoitaja Nancy Lefévre.
En osaa lausua sukunimeäsi oikein. Se on minulle vaikeaa.
Mutta kuitenkin, tervetuloa Marttyyrien ääni -ohjelmaan! - Kiitos.
Meille on etuoikeus, että olet täällä tänään.
Työskentelet lakiasiainhoitajana Ranskan evankelisessa allianssissa.
Mikä evankelisen allianssin nimi siellä tarkalleen ottaen on?
Nimi on nyt Ranskan evankelikaalisten kansallisneuvosto CNEF. - Tärkeää.
Millaisena näet Euroopan tilanteen, -
kun puhutaan kristittyjen uskonnonvapaudesta?
Näen sen jännittyneisyyden ja kysymysten alueena.
Kristityille se on varovaisuuden alue.
Kautta Euroopan uskonnonvapauksiin liittyy vaarallisia kehityssuuntia.
Lakiasiainhoitajana ja tarkkailijana näen, -
että uskonnonvapauden juridinen määritelmä -
sekä sen ymmärtäminen ja soveltaminen etääntyvät toisistaan.
Juridisissa teksteissä ja EU-sopimuksissa -
uskonnonvapaus määritellään kyllä hyvin kattavasti, -
mutta kentällä näemme, että uskonnonvapauden sisältöä -
ymmärretään ja sovelletaan vähitellen aina vain huonommin.
Eli paineita on uskonnonvapauden toteutumisen puolesta, -
mutta se ei näy käytännössä.
Aivan. Todellisuus on kaukana. Puhun oman maani puolesta.
Ranskassa käydään kuukausittain keskustelua, -
mitä voimme tai emme voi tehdä. Mitä uskovat voivat tai eivät voi tehdä.
On paljon juridista epävarmuutta -
ideoissa, julkisissa mielipiteissä, mediassa jopa poliitikoilla.
Lakiasiainhoitajana rohkaisisin, että tukea saa juridisista teksteistä.
Voi nojata vaikkapa ihmisoikeussopimuksiin, -
jotka ovat hyviä tekstejä.
Ne laadittiin toisen maailmansodan jälkeen 1950-luvulla.
Kannattaa tutkia sopimuksista, mikä on ihmisoikeussopimusten henki, -
jotta meillä olisi oikeuksien kulttuuri eikä pelon kulttuuri.
Jatketaan siitä kohta. Mutta ensin tahdon kysyä taustastasi.
Sinä siis tulet Ranskasta.
Oliko vanhemmillasi myös jotain muuta taustaa?
Oli. En ole tyypillinen ranskalaisrouva.
Isäni on kiinalainen.
Hän syntyi Shanghaissa mutta hän muutti Hongkongiin, kulki läpi Kiinan, -
kun Mao hallitsi Kiinassa.
Minulla on siis kiinalaista taustaa, ja matkustin paljon lapsena.
Olet siis ollut siellä lapsena.
Ymmärrät myös Kiinan tilannetta. Kristityillä on siellä vaikeaa.
Vaikuttiko se jotenkin siihen, -
että haluaisit tehdä jotain myös kiinalaisten hyväksi -
vai keskitytkö vain Ranskan kristittyjen puolustamiseen?
Tällä hetkellä, koska työskentelen CNEFissä, keskityn pääasiassa -
Ranskan kristittyihin, Ranskan evankelikaalisiin kristittyihin.
Mutta seuraamme kristittyjen tilannetta globaalisti.
Meillä on yhteyksiä ulkomailla työskenteleviin organisaatioihin.
Kiina on minun sydämessäni, sillä minulla on siellä edelleen perhettä.
Mutta en työskentele juristina erityisesti Kiinassa.
Oliko lapsuudenkotisi kristitty?
Oli. Itse asiassa kiinalainen isäni varttui jo kristillisessä kodissa.
Isoisäni oli pastori.
Myös äitini oli kristitty. Vartuin kristityssä perheessä.
Itse tein päätöksen seurata Jeesusta jo lapsena.
En ole ikinä katunut sitä päätöstä.
Se on mahtava mahdollisuus lapselle, kun voi ymmärtää, -
että voi olla Jeesuksen seuraaja elämän alusta asti.
Se on hyvin tärkeää.
Se siis tarkoittaa, että olet saanut sydämellesi tietynlaisen kosketuksen -
ymmärtääksesi sitä, mitä nyt teet.
Miten aloit palvella Ranskan kristittyjä juristina?
Mitä elämässäsi tapahtui?
Oletko kokenut kutsun tähän työhön?
Olen opiskellut oikeustiedettä, pääosin yritysoikeutta.
Aioin ryhtyä yritysjuristiksi kansainväliseen liike-elämään.
Urani alussa työskentelinkin yritysjuristina
Sitten Ranskan evankelikaalit päättivät organisoitua enemmän.
He tarvitsivat juridiikan osaamista.
Ensin tarjosin osaamistani vapaaehtoisena.
Kun CNEF-organisaatio syntyi, -
se tarvitsi ihmisen hoitamaan lakiasioitaan.
Organisaatio palkkasi minut. Olin iloinen saadessani vaihtaa kenttää.
Kaikki, mitä opin yritysoikeudessa ja kansainvälisellä urallani, -
oli valmistelua nykyiseen työhöni.
Olen iloinen siitä.
Maanalainen seurakunta on koskettanut minua henkilökohtaisesti.
Kun olin lapsi, asuin neljä vuotta Saudi-Arabiassa.
Isä työskenteli siellä sähköinsinöörinä erään ranskalaisyrityksen pestissä.
Näin, miten vanhemmat kävivät maanalaisessa seurakunnassa siellä.
Ajattelen niin, että polullani -
maanalainen seurakunta kosketti sydäntäni, -
samoin se, miten elää pelossa, -
kun lähtee ulos ja tapaa muita kristittyjä -
kristinuskonvastaisen hallinnon alaisuudessa.
Eli se antoi sinulle näyn nykyiseen työhösi.
Mikä on kristittyjen tilanne Ranskassa?
Siellä on katolinen kirkko ja sitten evankelikaaleja.
Kuinka paljon evankelikaaleja on? Montako prosenttia väestöstä?
Ranskassa on noin 67 miljoonaa asukasta.
Evankelikaaleina me olemme vähemmistö, väestöstä 0,8 prosenttia.
Evankelikaaleilla tarkoitan kristittyjä, jotka todella harjoittavat uskoaan.
Ranskassa on noin 600 000―700 000 evankelikaalia.
Ovatko he tervetulleita Ranskan yhteiskuntaan evankelikaaleina?
Ranskan yhteiskunta on hyvin sekulaari.
Se oli aiemmin hyvin katolinen maa.
Nykyään ranskalaisista valtaosa ei sano kuuluvansa -
tai suuntautuvansa katoliseen kirkkoon. Valtaosa on sekulaareja -
tai ateisteja.
Evankelikaaleja ei tunneta kovin hyvin.
Se on ollut ongelma erityisesti 1990-luvulla.
CNEF yrittää nyt tehdä meitä tunnetuksi kristittyinä -
evankeliumin hyvällä sanomalla.
Se ei ole aina kovin helppoa, -
sillä media joskus sekoittaa meidät muunlaisiin uskontoihin.
Se sanoo meitä uudeksi uskonnoksi.
Kuten tiedät, evankeliumi on vanha ja perustajaisämme elivät kauan sitten.
Emme ehdottomasti ole uusi uskonto.
Ranskassakin olimme jo ennen uskonpuhdistusta.
Itsemme tunnetuksi tekeminen vaatii meiltä vielä työtä, -
jotta evankeliumi ja sen arvo tunnettaisiin paremmin Ranskassa.
Olemme yhä vähemmistö, mutta olemme aktiivisia.
Olette aktiivisia eli järjestätte myös aktioita.
Meillä on täällä Suomessa aktioita, -
jossa menemme kaduille, -
soitamme musiikkia, todistamme -
ja osoitamme, että todella olemme Jeesuksen seuraajia.
Se tarkoittaa, että suhteet viranomaisiin pitää olla kunnossa, -
jotta saamme tarvittavat luvat katuaktioiden järjestämiseen.
Miten Ranskassa? Myöntävätkö viranomaiset lupia tällaiseen?
Itse asiassa Ranskassa -
pitäisi saada vapaasti järjestää tällaista tavoittavaa työtä kaduilla.
Ilmaisu- ja uskonnonvapauden pitäisi suojella meitä.
Joskus paikallisviranomaiset ovat vastahakoisia ja ennakkoluuloisia.
Kun seurakunnalla on hyvät suhteet paikallisiin viranomaisiin, -
kaikki menee hyvin ja oikeuksia sovelletaan.
Mutta joskus paikallisviranomaiset viivyttelevät asioita -
tai tekevät pieniä esteitä. Pitää vaihtaa päivää tai paikkaa.
Kohtaamme joskus jotain ongelmia asian suhteen.
Yksi esimerkki kesältä.
Ehkä tiedättekin, että Ranskassa on yhä hätätila.
Pormestari kielsi lapsille suunnatun tavoittavan työn tapahtuman.
Pormestari ei halunnut mitään uskonnollista toimintaa kaupunkiinsa.
Se oli selvästi laitonta. Meidän piti tehdä hänestä valitus.
Mutta aikaa oli niin niukalti, -
että kristittyjen piti peruuttaa tapahtuma.
Eli me kohtaamme hallinnollisia esteitä, -
mitä tulee ilmaisuvapauteen ja tavoittavan työn tapahtumiin.
Millainen suhde teillä on katoliseen kirkkoon?
Mahdollisuuksien saaminen ja yhteiselo eivät aina ole helppoja -
monissa maissa, joissa katolisen kirkon asema on vahva.
Voi olla vaikea luoda hyviä suhteita viranomaisiin.
Mikä on tilanne Ranskassa?
Onko teillä evankelikaalisina kristittyjen yhteyttä, suhteita -
tai yhteyksiä katoliseen kirkkoon, -
jotta voisitte harjoittaa jotain yhteiskristillistä toimintaa?
Esimerkiksi yhteisiä jumalanpalvelushetkiä tai juhlia?
Suhteet katoliseen kirkkoon ovat paremmat.
Evankelikaaleilla ja katolisella kirkolla -
on samat, vahvat raamatulliset, eettiset arvot.
Samaa ei voi sanoa evankelikaalien suhteista -
Ranskan historiallisiin, liberaaleihin protestanttitahoihin.
Katolisten kanssa meillä on samat eettiset arvot.
Meillä on yhteyttä sellaisissa asioissa.
He ovat iloisia, kun me olemme heidän rinnallaan.
CNEFissä meillä on erityinen työryhmä dialogille katolisten kanssa.
Meillä on jatkuva suhde.
Käymme keskustelua ja dialogia myös teologisista kysymyksistä.
Suhde on hyvin seesteinen ja kunnioittava.
Juristina olen osallistunut joihinkin isoihin katolisiin tapahtumiin -
ja puhunut uskonnonvapauksista.
Teemme siis yhteistyötä lakiasioissa -
ja joissakin eettisissä asioissa.
Mielestäni muutaman viimeksi kuluneen vuosikymmenen ajan -
olemme tehneet enemmän töitä käsi kädessä.
Ymmärtääkseni Ranska on hyvin liberaali maa, -
jossa saattaa joutua vastakkain sen kysymyksen kanssa, -
miten vastata liberalismin henkeen.
Miten periaatteessa osoittaa, -
ettei ole yhtä mieltä tämän tilanteen kanssa, -
joka kasvaa koko Euroopassa.
Kristityt kirkoissa ja seurakunnissa kokevat, -
ettei ole oikein, -
että seurakuntaan tulee ulkopuolelta jatkuvasti jotain.
Kristityt kokevat painetta, ettei oikein voi elää omantunnon mukaisesti.
He ymmärtävät, ettei se, mitä on meneillään, ole Raamatun mukaista.
Tahtoisin kysyä tästä, mikä on tämä tilanne. Miten kohtaatte -
liberalisoitumisen tilanteen maassanne evankelikaalikristittyinä?
Onko teillä ongelmia yhteiskunnan, -
perustuslain tai jonkin muun kanssa?
Ensinnäkin sanoisin, että yritämme -
ilmaista mielipiteitämme vapaasti, -
mitkä ovat eettiset arvomme ja mihin uskomme.
CNEF on julkaissut julkisia tiedotteita -
lehdistölle ja hallinnolle.
Esimerkiksi kun samaa sukupuolta olevien avioliitto hyväksyttiin -
vuonna 2014, -
CNEF antoi julkisen tiedotteen, että olemme asiasta eri mieltä.
Olemme samaa mieltä demokraattisesta prosessista, -
mutta olemme eri mieltä sisällöstä.
Harjoitimme ilmaisuvapauttamme näissä eettisissä kysymyksissä.
Samaan aikaan näemme, että paikallisella tasolla -
kristittyjen on joskus vaikea ilmaista mielipidettään aiheesta.
Viime vuonna oli tapaus, -
jossa kaksi kristittyä halusi tuoda ilmi, että ihminen voi muuttua.
He jakoivat lehtisiä erään nuoren todistuksesta.
Nuori meni seurakuntaan. Hän oli aiemmin homoseksuaali.
Hän oli hyvin masentunut.
Seurakunnassa hän löysi Kristuksen ja yhteisön. Hänen elämänsä muuttui.
Homoaktivistiryhmä nosti noita kahta kristittyä vastaan kanteet.
Meillä oli juttu ilmaisuvapaudesta näissä kysymyksissä.
Kaikki meni lopulta hyvin. Puolustimme heitä.
Syytteistä heitä vastaan luovuttiin.
Mutta me olemme siinä tilanteessa, että arvojemme esiin tuomisella -
voi olla seuraamuksia ja juridisia riskejä.
CNEFissä kansallisella tasolla haluamme osoittaa, -
että voimme yhä ilmaista mielipiteitämme.
Emme ole moraaliton vähemmistö.
Puhutaanpa sitten vainottujen kristittyjen tilanteesta.
Eurooppaan virtaa valtavasti pakolaisia.
Muuttoliike muualta on jatkuvaa.
Millaisena näet tilanteen, jossa Eurooppaan tulee pakolaisia?
Onko se seurakunnalle tilaisuus palvella ja evankelioida?
Tänne tulevat saattavat olla vaikkapa muslimeja ja buddhalaisia.
Vai onko se jotain, mikä on haitallista meille?
Olemme samassa yhteiskunnassa, jossa on rinnakkain monia kulttuureja.
Miten koet tilanteen ja mikä on mielipiteesi?
Ensinnäkin ajattelen, että muuttoliikkeitä on ollut aina.
Halusimmepa sitä tai emme, niitä on ja niitä tulee aina olemaan.
Ranskan yhteiskunta on nykyisin hyvin monimuotoinen.
Siltä ei voi ummistaa silmiään. Ranska ei enää ole kristitty maa.
Olisi valhe väittää muuta. - Hyvin maallistunut.
Yhteiskuntamme on monimuotoinen.
Kristittyinä meidän täytyy hyväksyä moniarvoisuus -
ja se, että tämä on mahdollisuus.
Moniarvoisuus tarkoittaa sitä, että ihmiset voivat muuttua.
Ihmiset voivat luopua uskonnosta ja kääntyä toiseen uskontoon.
Itse pidän sitä mahdollisuutena.
Aiemmin Ranskassa synnyttiin katoliseksi ja kuoltiin katolisena.
Nyt yhteiskunta on sekulaari mutta moniarvoinen.
Se tarkoittaa, että ihmisellä on vapaus ja velvollisuus valita.
Itse valitsin lapsena Jeesuksen.
Ihminen voi aina valita, että hän tekee hyvän päätöksen.
Toiseksi maahanmuuttajat ja pakolaiset -
tulevat erittäin vakavista sotatilanteista.
He tulevat muslimimaista.
Kun he tulevat tänne, heidän pitää saada kuulla uskonnonvapaudesta.
Täällä Euroopassa se tarkoittaa, että voi vaihtaa uskontoa.
Kulttuuri ei enää sido ihmistä.
Se on heille mahdollisuus.
Meidän seurakuntana tulisi vastata tähän tarpeeseen.
Jokainen tänne tullut voi nyt valita, -
mihin uskoa -
ja minkä hän haluaa valita uskonnokseen.
Meidän tulee kertoa heille Kristuksen evankeliumin hyvä sanoma.
Kolmanneksi sanoisin, -
että pakolaisten ja maahanmuuttajien joukossa on kristittyjä.
Vainottuja kristittyjä. He tulevat todistuksena.
Uskon, että he voivat myös elävöittää omia seurakuntiamme.
Hehän ovat pysyneet hyvin lujina.
Ja koska he tulevat muslimimaista, -
he voivat olla todistus myös ranskalaisille muslimeille.
Rukoilen, että Ranskan muslimit -
tapaavat näitä pakolaisia -
ja ymmärtävät, mitä on olla kristitty lähtömaassa.
Ja että hekin voisivat tehdä hyvän valinnan Kristuksen puoleen.
Mutta onko se totta? En tiedä, miten on Ranskan laita.
Teillä on ollut siellä hyvin surullisia tilanteita -
joidenkin äärimuslimien kanssa.
He ovat toimineet yhteiskuntaa vastaan.
Meillä täällä Suomessa on pelkoa.
Ihmiset seurakunnissa ja myös uskosta osattomat -
eivät hyväksy tätä tilannetta.
Ehkä tulijoiden joukossa on myös äärimuslimeja, -
joilla on pahoja suunnitelmia meitä vastaan.
Mikä on tilanne Ranskassa kaiken tapahtuneen jälkeen?
Ranskassa on ollut kahden vuoden aikana useita terrori-iskuja.
Yhteiskuntamme on šokissa.
Se on pakko sanoa. Mutta -
ehkä pakolaisten joukossa on myös pieni osa niitä, -
jotka ovat vaarallisia, soluttautuneena muiden sekaan.
Mutta on myös paljon niitä, jotka ovat paenneet sotaa.
Mekin tekisimme niin, jos olisimme samassa tilanteessa.
Rohkaisen suhtautumaan myötätuntoisesti -
maahanmuuttajiin ja pakolaisiin. Heidän joukossaan on niitä, -
jotka ovat kärsineet ja jotka tarvitsevat huolenpitoa.
He tarvitsevat mahdollisuuden muuttua ja valita, mihin he uskovat -
omasta tahdostaan. Tarvitaan turvallisuutta -
sen suhteen, kenet ottaa vastaan ja kenet ei. Se on valtion tehtävä.
Sanoisin, että täytyy olla varovainen sen suhteen, -
ettei sekoiteta tavallista kansaa ja muslimeja -
väkivaltaiseen ainekseen, Isisiin.
Osa heistä ei ole lainkaan muslimeja oikeasti.
Se antaa hyvän signaalin ja ymmärrystä kristityille, -
että maailmanlaajuisesti yli 250 miljoonaa ihmistä -
elää painostuksen ja vainojen alla koko ajan kristinuskonsa takia.
Jos maassamme tapahtuu joskus jotain, -
he elävät jatkuvasti sellaisissa olosuhteissa.
Miten koet asian ja mitä haluaisit tehdä vainottujen kristittyjen puolesta?
Me olemme maassamme käännekohdassa.
Jos me emme puolusta uskonnonvapauksia -
korkealla tasolla täällä omissa maissamme, -
taso laskee kaikkialla muualla.
Koen, että meillä on velvollisuus maissamme -
pitää uskonnonvapausasioita esillä.
Miten voimme elää uskoamme todeksi täysimääräisesti.
Ja jatkossakin puolustaa vainottua seurakuntaa kaikkialla maailmassa -
ja rukoilla sen puolesta.
Se on velvollisuutemme, koska meillä on paljon vapautta.
Meillä on velvollisuus harjoittaa vapauttamme, tuntea oikeutemme -
ja puolustaa muiden oikeuksia.
Sitä voimme tehdä, minä juristina, mutta myös muut kristityt.
Voimme rukoilla ja tukea.
Voimme pitää huolta veljistämme ja sisaristamme.
Me asumme rauhassa ja sopusoinnussa, -
jos verrataan niihin maihin, joissa vainot ovat päivittäisiä.
Uskotko, että tämä jatkuu tällaisena?
Vai uskotko, että jonain päivänä vainoja tulee myös tänne, -
Euroopan yhteiskuntaan?
Niin voi käydä. Se onkin huolemme.
Toimia ennen kuin on liian myöhäistä.
Uskon kehityssuunnan olevan sellainen, -
että uskonnonvapaudet kutistuvat hitaasti ja vähitellen.
Vainoja voi tulla.
Eräässä hoitamassani tapauksessa virkamies menetti työpaikkansa, -
koska hän toi uskonsa esiin työpaikalla.
Mainitsin jo kristityt, jotka puhuivat muutoksen mahdollisuudesta.
Heitä vastaan nostettiin kanne.
Tämä on esimerkiksi Ranskassa uutta. On nähtävillä kehityssuunta.
Se ei vielä ole vainoa, mutta se on kehityssuunta, -
jossa paineet kristittyjen uskonnon ilmaisua vastaan kasvavat.
Tuo kehityssuunta täytyy kääntää nyt.
Täytyy vahvistaa ja pitää esillä oikeuksiamme -
ja estää oikeuksiemme kutistuminen.
Siksi CNEFissä meillä on kampanja, -
jonka nimi on "Libre de le dire", "Vapaa sanomaan sen".
Haluamme tehdä oikeuksiamme tunnetuksi -
niin kristityille kuin suurelle yleisöllekin.
Meillä on huomenna seminaari.
Olet siellä puhumassa näistä asioista.
Miten me täällä voimme puhua vapaasti.
Se on velvollisuutemme.
Voimme auttaa muitakin ymmärtämään, -
mitä on olla Jeesuksen seuraaja.
Kiitos tästä mahdollisuudesta, että saimme sinut vieraaksemme.
Jumalan siunausta! Meille on ollut ilo -
olla kanssasi Marttyyrien ääni -ohjelmassa.
Suomennos: Marianne Tenetz