MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Tere tulemast vaatama saadet "Märtrite hääl"!
Mina olen Aki Miettinen.
Selline riik nagu Pakistan
on olnud viimastel aegadel kahel põhjusel Soome uudistes.
Esiteks terrorismi tõttu ja teiseks üleujutuste tõttu.
Harva aga kuuleme me sellest,
kuidas kristlastel ja ristiusul Pakistanis läheb.
Harva kuuleme sellestki, kuidas seal kristlasi taga kiusatakse
ja kuidas samas sellest hoolimata sealsed kogudused võimsalt kasvavad
Minu tänaseks saatekülaliseks on üks mees Pakistanist,
kes töötab selle nimel, et aidata sealseid tagakiusatud kristlasi.
Tema nimi on Sohail.
Tee tulemast me saatesse, Sohail! - Suur tänu!
Araabia keeles tähendab te nimi meest, kes ei maga. - Nii on.
Oletan, et te pole mingi unine mees, aga samas vajate siiski und.
Jaa. Juhid peavad töötama üha enam ja enam oma rahva nimel.
Nii peab juht olema ärkvel ja tegema rohkem tööd.
Olema ärkvel ja tegema rohkem tööd.
Eriti veel kristlikud juhid peaksid olema ärkvel
ja tegema rohkem tööd Issanda heaks. - Selge siis.
Kus ja millal te sündisite?
Ma sündisin Pakistani linnas Lahores 29. juulil, 1971. aastal.
Millisesse perre te sündisite?
Mu isal oli moslemi taust,
kuid ta sai noore mehena päästetud ja temast sai kristlane.
Mu vanaisa viskas ta perest välja, mispeale isal olid rasked ajad.
Kuid siis ta abiellus mu emaga ja mina sündisin.
Nii sündisin küll kristlaste perre, kuid olin samas vaid nimekristlane.
Mitu õde-venda teil oli?
Mul on neli õde-venda,
kellest kaks on minust vanemad ja kaks nooremad.
Rääkige lühidalt, milline te lapse- ja noorpõlv oli?
Me elasime teatud aja moslemite piirkonnas.
Minu lapsepõlv mööduski moslemite linnades ja külades.
Nad olid mu sõbrad ja me armastasime üksteist.
Veetsime koos aega nii koolis kui muidu.
Mu lapsepõlv oli nagu iga lapse oma täis rõõmu ja krutskite tegemist.
Nii et te kristlik taust ei põhjustanud mingeid probleeme selles,
kuidas oma sõpradega lävisite?
Jaa, tol ajal see polnud mingi teema. Kohtlesime üksteist kui õdesid-vendi.
Käitusime nagu normaalsed inimesed.
Millise hariduse te omandasite?
Mul on magistrikaad poliitteaduses, mille omandasin 1994. a. Pandžabis.
Ja siis läksite tööle? - Jah.
Sain ametnikuna tööd ühes rahvusvahelises insenerifirmas.
Olin seal firmas ainus kristlane.
Ja sellest polnud mingit probleemi?
Või kad nad üldse teadsid, et olete kristlane?
Jah. Tegu oli jaapanlaste firmaga ja nad olid sellest teadlikud.
Ja suure tõenäosusega te ka abiellusite?
Jah. Tänu Jumalale olen abielus ja Ta on õnnistanud mind 2 lapsega.
Mul on 6-aastane poeg Eelija ja 1,6-aastane tütar Soham.
Ja isegi, et me elame Pakistanis, kus moslemitel võib olla 4 naist...
Siis teil on ainult üks?
Jah, mul on ainult üks naine, sest olen kristlane.
Ütlesite enne, et olite kunagi vaid nimekristlane,
kuid nüüd olete siiski päris usklik
ja võtnud Jeesuse oma isikliku Päästjana vastu.
Kuidas see juhtus?
Töötades seal jaapanlaste firmas, sain ma head palka,
kuid ma polnud tookord veel usklik.
Olin tol ajal 24-aastane
ja mul oli tore sõpruskond, kuhu kuulusid valdavalt moslemid.
Mul oli aega käia koos nendega ja ka kulutada raha.
Olin oma loomult väga agressiivne ja vihastusin ilma põhjuseta.
Kui keegi möödus minust naeratades sain pahaseks,
mõeldes: "Mida ta naerab mu üle?"
Nii hakkasin selle inimesega tüli norima.
Kaklesin ikka päris mitmeid kordi.
Olite kuumavereline mees?
Olin. Aga mu noorusaeg oli väga tore.
1998. aastal aga süüdistasid osad moslemid mind
mõrvas, mida ma polnud sooritanud.
Kuid nad ei süüdistanud vaid mind, aga ka mu isa ja vanemat õde-venda.
Nelja me pereliiget - mind, mu isa ja mu vanemat õde-venda.
Tegu oli vale mõrvasüüdistusega?
Jah, tegu oli vale mõrvasüüdistusega meie vastu.
Nii tuli politsei üks päev me koju ja pidas kinni nii minu, isa kui venna.
Mu õde töötas tol ajal medõena ja kui ta kuulis kinnipidamisest,
siis ta põgenes ja läks peitu.
Politsei viis meid jaoskonda ja teatas süüdistustest meie kohta.
Me eitasime kõike, sest me ei saanud aru, mis toimub.
Nii piinati meid politseijaoskonnas tervelt kaks kuud.
Nad püüdsid panna teid tunnistama üles mõrva? - Jah.
Nad püüdsid panna meid tunnistama üles mõrva,
kuid me eitasime seda, sest me isegi ei tundnud tapetut
ega teadnud, kuidas ta oli surnud.
Selgus, et politsei oli võtnud altkäemaksu moslemitelt,
kes meie vastu seisid.
Peale 2-kuulist uurimist saadeti meid vangi.
Ilma kohtuistungita?
Meil kehtib seadus, et kui kedagi süüdistatakse milleski
ja see süüdistus on registreeritud,
siis seaduse kohaselt tuleb inimene viia kohtu ette 24h jooksul.
Meid aga hoiti enne kohust kinni tervelt 2 kuud
ja siis kohus saatis meid vangi.
Nii pandigi meid nende otsuse põhjal vangi.
Kui pika karistuse te saite?
Ma pidin olema vanglas kolm aastat ja kaks kuud.
Jaa, aga kui pika karistuse kohus teile määras?
See oli nii, et ma ootasin vanglas 3,2 aastat kohtusse minekut.
Nii et te alles ootasite kohut vanglas? - Just nii.
Jah, me ootasime kohtu otsust väga pikalt - 3,2 aastat.
Mis aga seal vanglas juhtus?
Rääkides sellest, kuidas minust usklik sai...
See vanglaaeg oli väga raske, sest raske on istuda süütuna kinni.
Nii nagu mina ja mu isa ning vend seda tegema pidime.
Te olite kõik ühes ja samas vanglas?
Jah, samas vanglas ja samas kongis.
Mu ootused olid samas kõrged, sest mul oli palju sõpru.
Nii olin kindel, et nad tulevad mind vaatama
ja aitavad mul vanglast välja saada.
Ootasin kuu, siis kaks, siis kolm, et kohata mõndagi oma sõpradest,
kuid mitte keegi ei tulnud mind vaatama.
See oli väga kurvastav, et kõik mu hülgasid ja olin väga üksi.
Kuniks üks pastor tuli kord vangidele jutlustama.
Palusin, et ta annaks mulle mõne raamatu lugeda ja ta andis.
Nii hakkasin lugema, lugedes selle raamatu kolm korda läbi.
Mis raamat see oli? Mitte Piibel?
Ei, see polnud Piibel, aga mingi muu vaimulik raamat.
Lugesin selle raamatu kaks-kolm korda läbi,
kuid mul oli raske mõista, mida autor sellega öelda püüdis?
Miks ta oli kõike seda kirjutanud?
Nii ka unustasin kõik,
sest religioossed asjad ei huvitanud mind.
Mulle jäi sealt raamatust meelde vaid üks lause.
Mis lause see siis oli?
See lause oli: "Kui sul on raske või sul on muresid
ja sa tahad võita need ning saada neist lahti,
siis ära keskendu neile muredele.
Suuna oma pilk ristile ja sa leiad lahenduse oma muredele."
Hakkasin mõtlema, kuidas see küll peaks võimalik olema,
et keskendun vaid ristile ja saan selle peale vanglast välja?
Ma ei pidanud seda võimalikuks.
Kuid siis tekkis mul mõte, et mu kongis pole ju kuskil ühtegi risti
Nii joonistasin esimese asjana oma kongi seinale risti
ja püüdsin keskenduda sellele nii palju kui võimalik.
Kahe kuu jooksul ei muutunud mitte midagi.
Kolmandal kuul aga, istudes oma lukustatud kongis,
tuli korraga üks vangivalvur ja küsis: "Kes on hr. Samson?
Ja kes on Josef?"
Jutt käis mu isast ja vennast, nii et nad vastasid, et nemad on.
Valvur käskis neil kongist väljuda, kuna nad pidid saama vabadusse.
See oli võrratu uudis, et mu isa ja vend saavad vanglast koju.
Kellelgi hakkas meist kahju
ja ta maksis lunaraha, et nad vabaks saada.
Nii et tänu Jumalale - peale 3 kuud ristile keskendumist
saime me hea uudise osaliseks.
Kuid see ei puudutanud teid ennast? - Ei.
Mõtlesin, mis lugu on? Mu isa ja vend ei vaadanud ristile
ja ometi said just nemad vabaks ning mitte mina! Mis mõttes?
Mina oleks pidanud vabaks saama!
Nii ma siis mõtlesingi, mis toimub ja olin segaduses.
Ma ei saanud aru, mis lugu siis minuga on?
Nii et te jäite sinna üksi?
Jah, mu isa ja vend said vabaks ning mina jäin vanglasse edasi.
Mu ootused olid samas kõrged,
sest vend lubas sõpradega rääkida, et nad tuleks mind vaatama.
Mõni päev hiljem kuulsin halba uudist, et mu ema haigestus tuberkuloosi.
See oli nii kurb uudis mu jaoks ja mu süda oli murtud.
Mu ema armastas mind väga,
kuid nüüd oli suremas, sest tal polnud piisavalt süüa.
Olime kaotanud oma ettevõtte ja töö ning elasime peost suhu.
Nii olid me päevad täis katsumusi.
Mõistsin, et ema on üksi ja pean olema koos temaga.
26. mail, 1999. aastal magasin oma kongis, sest oli öö.
Samal ajal aga mõtlesin oma perele
ja tundsin hirmu eesootava kohtuotsuse ees.
Kartsin, et mulle määratakse surmanuhtlus,
mind puuakse üles ja ma suren.
Olin üksi ja tundsin kõike seda pinget.
Kõik olid mu maha jätnud ja ma ei meeldinud enam kellelegi.
Nii et isegi te isa ja vend ei käinud teid vanglas vaatamas?
No aegajalt ikka käisid, aga neil oli palju muud tegemist,
sest pere vajas ülal pidamist ja igapäevased kulud katmist.
Nii et nad olid üsna hõivatud.
Kuid 26. mail, 1999. aastal sain ma Jumala peale pahaseks,
sest tundsin, et Ta on mu maha jätnud.
Kogesite, et Ta on teid maha jätnud? - Jah, just nii ma tundsin.
Tõusin üles ja kummardasin oma maalitud risti alla
ning hakkasin Jumala vastu rääkima.
Küsisin Jumalalt, mis lugu on? - Nagu Iiobki seda tegi.
"Miks Sa oled mu üksi jätnud? Sa pole mingi tõeline Jumal!
Sa pole mingi armastuse ega õigluse Jumal!
Kui aga oled päriselt olemas, siis vasta mulle täna õhtul.
Ilmuta mulle oma palet."
Ja korraga ma hakkasin nutma ning ütlesin Jumalale:
"Ilmuta mulle oma palet! Näita, et oled päris ja ma pole üksi.
Kui Sa aga ei tee seda täna õhtul, siis Sa pole ka mu Jumal."
Väga karmid sõnad.
"Sa pole mingi armastuse ega õigluse Jumal!
Ma pole midagi teinud, aga pean istuma siin vanglas
ja üksi kannatama.
Kõik on mu maha jätnud ja keegi ei armasta mind.
Sina ka ei armasta mind!
Kui aga armastad ja oled päris, siis ilmuta seda mulle."
Vot selliseid asju ütlesin Jumalale Tema ees nuttes.
Tunni möödudes jäin vait, sest olin väsinud.
Olin olnud põlvili põrandal ja olin väsinud.
Kukkusin lihtsalt pikali ja lihtsalt tihkusin.
Kuniks kogesin õrna käe puudutust oma õlal
ja kuulsin nelja sõna: "Sa ei ole üksi."
Sa ei ole üksi?
Tänu Jumalale, et Ta toetas mind
ja need sõnad tõid rahu mu mõtetesse, südamesse ja hinge.
Need trööstisid mind ja ma jäin sinna risti alla magama.
Te kogesite Jumala kätt - Jeesust ennast puudutamas te õlga?
Jah, tänu Jumalale!
Mis edasi sai? Te jäite magama ja ärkasite?
Järgmisel hommikul ärgates olin väga julgustatud.
Tundsin, et miski oli tulnud mu üle ja ma polnud enam nõrk ega hirmul.
Kutsusin kaaskristlastest vangid enda juurde ja ütlesin:
"Moslemid püüavad alati oma Koraani lugeda
ja neil on oma õpetajad, kes õpetavad neile Koraani.
Sõltumata sellest, kas oskad ise lugeda või kirjutada.
Kui aga leiaksime siit kongist Piibli,
siis ma võiks seda teile ette lugeda ja te võiks korrata minu järel,
et Piibel jääks teile südamesse ja pähe."
Piibel ehk Jumala Sõna peaks olema meil südames.
Mõne päeva möödudes leidsime kongist imeväikse Piibli
Üks kristlane leidis selle ja ütles: "Vend, siin on Piibel."
Nii hakkasingi lugema Piiblit nii iseendale kui kaasvangidele.
Nii et kristlastest vangidel lubati omavahel koguneda? - Jah.
Esimesel päeval tahtis vaid 2 kristlast Piiblit lugeda.
Teised mängisid kaarte ja lõid muidu aega surnuks.
3 kuu pärast aga oli neid juba 40-50 inimest! - Võrratu!
Kui ma sealt vanglast 3,2 aasta pärast vabanesin,
kogunes igal hommikul 165 vangi, et koos Piiblit lugeda ja palvetada.
Võrratu lugu! Kuulsite häält, et sa pole üksi
ja järgmine päev leidsite 2 venda, kes olid koos teiega.
Tegelikult oli meid kolm.
Piiblis on ka öeldud, et kus 2-3 on Tema nimel koos,
seal on Jumal ise nende keskel.
Tänu Jumalale! - Võrratu lugu!
Peale seda saite te vabaks.
Kui kaua kulus
teie kristlaseks saamisest vangist vabanemiseni?
Ma sain vabaks 3,2 aasta pärast.
Jah, aga palju sellest möödas oli, kui te Jeesusega kohtusite?
Selles oli möödas umbes 2,8 aastat
ja täna püüan teenida Jeesust nii palju, kui vähegi võimalik.
Mu igatsus on teenida Teda kuni oma viimse hingetõmbeni.
Meil on saate lõpuni vähe aega... Mis peale te vabanemist edasi sai?
Kuidas te elu edasi läks?
Alustasin teenistusega,
mille käigus külastan vange ja nende pereliikmeid.
Külastan ka usuõdesid ja vendi,
kes on tagakiusatud nii moslemite kui paljude teistegi poolt.
Külastan ja julgustan neid ja viin neile ka eluks vajalikke asju,
öeldes, et nad ei ole üksi.
Kas te teenistus sai ka registreeritud kuskil?
Jah, mu organisatsioon on registreeritud
ja ma olen nii tänulik, et Märtrite Hääl toetab mind finantsiliselt,
et teha seda teenistust Pakistanis.
Mõeldes te kogemusele vangis olemisest süütu mehena
ja sellest, kuidas saite seal uuestisündinud kristlaseks,
siis see kõik oli aluseks ja põhjuseks, miks alustasite oma teenistusega.
Olen tänulik Jumalale selle 3,2 aasta eest vanglas,
sest Ta valis mu seal välja ja andis mulle visiooni.
Ta andis mulle võimaluse kogeda, mis tunne on elada vanglas
ja kuidas teenida vange ning aidata neid sealt välja
ja juhtida neid Jumala juurde.
Nii olen tänulik Jumalale,
et Ta on mind kutsunud, õnnistanud ja läkitanud,
et võita hingi Issandale vanglas.
Võrratu lugu! Tänud jagamast oma elu meiega.
See oli imeline lugu sellest, mida Jumal teeb.
Vaadake meid järgmiselgi korral,
kus sama vend räägib lähemalt Pakistani kristlaste olukorrast,
kutsudes meid ka üles palvetama nende eest.
Tänud vaatamast ja kõike head!
Tõlge: Anne-Ly Raukas