Shalom! Tervetuloa seuraamaan Veahavta et Israel -ohjelmaa.
Se tarkoittaa: Sinä rakastat Israelia.
Tri Baruch Korman selittää nyt puolen tunnin ajan Raamattua.
Hän on vanhempi luennoitsija Zera Avraham -instituutissa Israelissa.
Kurssit ovat hepreaksi, mutta hän opettaa kerran viikossa englanniksi.
Saat lisätietoa Israelin-työstämme sivuiltamme LoveIsrael.org.
Siis LoveIsrael.org.
Baruch, ole hyvä.
Uskotko todella Kaikkivaltiaaseen Jumalaan?
Jumalaan, jota eivät sido luonnonlait mutta joka usein ylittää nämä lait -
ilmoittaakseen itsensä, voimansa, ominaisuutensa ja luonteensa?
Monesti näemme Jumalan rikkovan luonnonlakeja -
osoittaakseen rakkautensa, armonsa ja laupeutensa -
sekä tahtonsa, että kokisimme Hänet -
liittosuhteen koko täyteydessä.
Olemme tutkimassa Danielin kirjan lukua 6, sitä kuuluisaa lukua, -
jossa Daniel heitettiin leijonien luolaan.
Viime viikolla lopetimme itse asiassa juuri siihen kohtaan, -
kun Daniel oli heitetty nälkäisten leijonien luolaan.
Luola oli suljettu kivellä, -
jossa oli kuninkaan sinetti ja ylimysten sinetit, -
eli kukaan ei saanut koskea siihen.
Ja tässä on tärkeä asia.
Danielin piti viettää siellä tietty aika, -
seuraavaan päivään asti.
Huomaa, mitä tapahtui sillä välin, kun Daniel oli leijonien luolassa.
Daarejaveksen toiminta on hyvin merkityksellistä.
Korostan asiaa, johon olen viitannut muutamia kertoja.
Paljon enemmän kuin Babylonin kuninkaisiin -
Danielilla oli suuri vaikutus Daarejavekseen -
ja myös Koorekseen, Kyyrokseen.
Näemme, että silloin -
pakkosiirtolaisuus oli loppumassa, ne 70 vuotta.
Jumala oli asettanut ne ennalta Baabelin pakkosiirtolaisuuden ajaksi.
Kun tuo aikakausi on vaihtumassa, -
myöskin meedialaisten ja persialaisten valtakunta muuttui.
Siitä tuli valtakunta, joka heijasteli Jumalan tahtoa.
Miksi sanon näin? Jotkut kuninkaista antoivat rahaa, resursseja -
ja valtakirjoja, jotta temppeli voitaisiin rakentaa uudelleen -
ja kansa voisi palata maahan. Jumalan uskollisuus näkyy -
Jumalan ennalta määräämän ajanjakson täyttymyksessä.
Katso kanssani Danielin kirjan luvun 6 jaetta 18.
Daniel on yhä leijonien luolassa.
Kuningas on sulkenut luolan suurella kivellä ja sinetillään -
ja palannut palatsiinsa. Jae 18.
"Sitten kuningas meni palatsiinsa". Kirjaimellisesti se on: 'pyhäkköönsä'.
Olen sanonut monesti, että vaikka melkein kaikissa käännöksissä -
käytetään sanaa 'palatsi', -
minä väitän, että sana liittyy enemmän hengellisen toiminnan paikkaan.
Miksi sanon niin tässä?
Koska tulemme näkemään, että kuningas Daarejaves -
käyttäytyy hengellisesti. Katsopa koko jaetta 18.
"Sitten kuningas meni [pyhäkköönsä] -
ja vietti yönsä..." Hän ei siis mennyt kotiin, -
eli se ei ollut hänen palatsinsa.
"...paastoten eikä sallinut tuoda eteensä naisia [musiikkia], -
ja hänen unensa pakeni häneltä."
Hän siis yöpyi pyhäkössään.
Hän paastosi. Sinä iltana hän ei antautunut nautinnoille ja musiikille -
kuten normaalisti oli tapana, eikä hän nukkunut.
Tässä on Raamatun periaate.
Näemme tämän, ja minulta kysyttiin sitä hiljattain, -
että joissain käännöksissä sanotaan: 'paastoten', -
joissain taas: 'paastoten ja rukoillen'.
Miksi tässä jakeessa on tätä vaihtelua ja nämä erot?
Juutalaisuudessa ei ole paastoamista ilman rukousta.
Ne kulkevat aina yhdessä.
Monet eivät tajunneet sitä, joten jotkut kopioidessaan tekstejä -
kokivat tarpeelliseksi lisätä sanan 'paastota', -
jotta ihmiset tietäisivät... Anteeksi. He lisäsivät sanan 'rukoilla' -
auttaakseen ihmisiä tietämään, ettei ole paastoa ilman rukousta.
Tässä näemme saman asian.
Hän paastosi ja rukoili koko yön.
Jae 19.
"Be alot hashachar", hyvin varhain aamulla.
"Aamun sarastaessa [ensimmäisen valon sarastuksessa] -
kuningas sitten nousi ja meni kiiruusti jalopeurain luolalle."
Esitän kysymyksen. Viimeisenä kuningas sanoi Danielille: -
"Sinun Jumalasi pelastaa sinut leijonien luolasta."
Sitten hän palasi, paastosi ja rukoili.
Hän valvoi koko yön.
Hän kieltäytyi kaikista normaaleista illan nautinnoista -
voidakseen keskittyä esirukoukseen, kuten itse sanoisin.
Kun hän nousi rukouksesta ensimmäisessä sarastuksessa, -
hän meni leijonien luolalle. Jae 20.
"Ja lähestyessään luolaa -
hän huusi Danielille murheellisella äänellä".
Tämä tuo esiin jotain hyvin inhimillistä.
Toivon, että me kaikki voimme samaistua siihen.
Rukoilemme jotain ja haluamme sitä.
Meillä on usko, mutta emme usko loppuun asti.
Meillä on yhä tietty epävarmuus. Luemme Uudesta testamentistakin, -
kuinka isä sanoi: "Minä uskon. Auta minun epäuskoani."
Tässä on Daarejaves.
Hän uskoi. Miksi muuten hän olisi paastonnut ja rukoillut läpi yön?
Hän uskoi, että Jumala pystyy siihen, mutta kun hän tuli sinne -
tietäen, missä Daniel oli ollut noin 12 tuntia, -
hänet valtasi murhe, mitä mahdollisesti oli tapahtunut.
"[H]än huusi Danielille murheellisella äänellä, -
ja kuningas lausui ja sanoi Danielille: -
'Daniel, sinä elävän Jumalan palvelija'. Pidän tästä.
Hän kutsui Danielia elävän Jumalan palvelijaksi. Se ei haitannut häntä.
Hän tiesi, että se oli siunaukseksi hänelle.
Se vaikutti suuresti hänen valtakuntaansa.
Ei ole hallintoa vastaan vaan hallinnon eduksi, -
jos hallinto haluaa aitoja siunauksia ylhäältä.
Hän sanoo tässä: "sinä elävän Jumalan palvelija, -
onko sinun Jumalasi, jota lakkaamatta palvelet, -
[onko Hänen kätensä nostanut] voinut pelastaa sinut jalopeuroilta?"
Hieno ilmaisu. Jumala kohotti kätensä -
pelastaakseen sinut leijonilta. Jae 21.
"Silloin Daniel vastasi kuninkaalle: 'Kuningas eläköön iankaikkisesti!'"
Daniel sanoo sen vilpittömästi. Jae 22.
"Minun Jumalani on lähettänyt enkelinsä -
ja sulkenut jalopeurain kidat, -
niin etteivät ne ole minua vahingoittaneet, -
sillä minut on havaittu nuhteettomaksi [uskolliseksi] hänen edessänsä".
Miksi se on tärkeää?
Uskollisuutemme tuottaa Jumalan mielen mukaista toimintaa.
Älä erehdy siinä.
Kävimme hiljan läpi Heprealaiskirjettä.
Siinä sanotaan, ettei Jumala unohda -
hyviä tekojamme Hänen nimessään.
Tämä jae sanoo samaa.
Jumala muistaa Danielin uskollisuuden.
Danielia ei vahingoitettu. Yhä jae 22.
"[E]nkä minä ole sinuakaan vastaan, kuningas, rikosta tehnyt."
Hän ei ollut vastustanut kuningasta.
Tämä teksti osoittaa, -
että uskollisuus Jumalalle -
on myös uskollisuutta hallinnolle.
Se ei välttämättä ole sitä, mitä hallinto haluaa.
Mutta jos hallinto kunnioittaa Jumalaa, uskollisuus Jumalalle siunaa sitä.
Daniel ei ollut rikkonut Jumalaa eikä kuningasta vastaan. Jae 23.
"Silloin kuningas ihastui suuresti -
ja käski ottaa Danielin ylös luolasta.
Ja kun Daniel oli otettu ylös luolasta, ei hänessä havaittu mitään vammaa; -
sillä hän oli turvannut Jumalaansa."
Kun luet Raamattua ja tunnet Jumalan Sanaa, -
yksi jae tuo mieleesi toisen jakeen. Mitä tarkoitan?
Daniel sanoi: "En ole vahingoittunut, -
koska uskon Jumalaan." Tiedätkö, mistä se muistuttaa minua?
Ajattelen Messias Jeshuan sanoja, -
kun Hän puhui ja sanoi viimeisistä päivistä, -
että meitä vainotaan ja vihataan, -
meitä viedään hallitusten eteen -
ja kokoontumispaikkoihin eli tuomioistuimiin -
ja meitä tapetaan, mutta hiuskarvakaan ei vahingoitu.
Jos meillä on uskoa, pitää ymmärtää eräs asia.
Saatamme menettää tämän elämän, mutta se ei vahingoita meitä, -
sillä saamme ikuisen valtakunnan.
Tämä ruumis muuttuu ja katoaa. Saamme uuden ruumiin.
Meille ei koidu mitään vahinkoa.
Sen tämä kohta yrittää opettaa meille.
Mikään ei loppujen lopuksi vahingoita Jumalaan uskovia.
Jae 24.
"Ja kuningas käski tuoda ne miehet [taas tämä ilmaus, 'nämä miehet'], -
jotka olivat syyttäneet Danielia, -
ja heittää heidät -
lapsineen ja vaimoineen jalopeurain luolaan; -
eivätkä he ehtineet luolan pohjaan, -
ennenkuin jalopeurat hyökkäsivät heidän kimppuunsa -
ja murskasivat kaikki heidän luunsa."
He kohtasivat tuomion nopeasti.
Heille ei ollut apua eikä huolenpitoa, koska he olivat torjuneet Jumalan.
Opi tämä periaate. Jos torjut Jumalan, -
torjut samalla asiat, jotka Hän haluaa sinulle antaa.
Sinä tarvitset niitä asioita. Ellei sinulla ole niitä, -
kärsit suuria menetyksiä, ehkä jopa hengenmenetyksen.
En ole samaa mieltä niiden kanssa, -
jotka sanovat, ettemme kuole nuorina.
Monet kuolevat nuorina. Uskova voi kuolla nuorena.
Miksi? Jos joku tekee syntiä sinua vastaan, -
se ei ikinä ole Jumalan tahto.
Se, mitä sinua vastaan tapahtuu, ei siis ole Jumalan tahto.
Se voi tapahtua. Jumala voi tehdä siitä hyvää.
Hän voi kääntää sen voitoksi. Kaikki on Hänelle mahdollista.
Mutta jonkun syntisyys voi johtaa jopa uskovan ennenaikaiseen kuolemaan.
Synnin seuraukset ovat todelliset.
Synti rikkoo aina Jumalan tahtoa.
Se hyökkää Jumalan tarkoituksia vastaan.
Jumala on suvereeni, ja Hän voi korjata nämä asiat, -
mutta tapahtuu asioita, jotka eivät ole Jumalan tahto. Sitä sanotaan synniksi.
Älä usko väärää opetusta Jumalan suvereeniudesta, -
että kaikki, mitä tapahtuu, on Jumalan tahto.
Jumala voi käyttää kaikkea kirkkaudekseen, -
mutta kaikki, mitä tapahtuu, ei ole Jumalasta.
Katsotaanpa tätä katkelmaa. Jae 25.
He eivät ehtineet pohjalle, kun leijonat jo raatelivat heidät.
Jae 25.
"Sitten kuningas Daarejaves kirjoitti kaikille kansoille, -
kansakunnille ja kielille". Kuulostaako tutulta?
Ilmaisu "kaikki kansat, kansakunnat ja kielet" -
muistuttaa hyvin paljon kuvauksia Herran väkijoukosta -
eli seurakunnasta.
Sanoisinkin, että tässä näkemämme periaatteet -
koskevat uskovia ja seurakuntaa.
Ne eivät ole vain jotain muinaisia kertomuksia, vaan periaatteita, -
jotka koskevat uskovia ja seurakuntaa lopun aikoina -
eli ajassamme ja tästä eteenpäin. Jae 25.
"Sitten kuningas Daarejaves kirjoitti -
kaikille kansoille, kansakunnille ja kielille, mitä koko maan päällä asuu: -
Suuri olkoon teidän rauhanne!"
Se on tärkeää, sillä se sanoo näin: -
Rauha on Jumalan tahdon seuraus.
Se tarkoittaa, että Daniel paljastaa meille, -
miten vaeltaa kuuliaisuudessa Jumalan tahdolle -
ja saada sen seuraus, vapautuminen.
Vapautuminen vihollisen iskuista, suunnitelmista ja juonista.
Hyvin tärkeä periaate on tämä: -
Jumala ei estänyt Danielia joutumasta leijonien luolaan.
Sellainen monien usko on. "Uskon Jumalaan, jos Hän varjelee minut."
"Jos joudun vaikeuksiin, se on ongelma. En ymmärrä sitä."
Kuuntelin erään henkilön opetusta sairauksista.
Hän opetti, ettei sairastuminen ole ikinä Jumalan tahto.
Väärin.
Jos kyse olisi ajasta ennen syntiin- lankeemusta, olisin samaa mieltä.
Jumala ei luonut ihmistä kokemaan sairautta, tauteja ja kuolemaa.
Mutta tässä langenneessa maailmassa uskovat...
Kuolevatko uskovat? Totta kai.
Uskovat voivat kuolla eri ikäisinä.
Älä luule, että jos minulla on suuri usko -
ja vaellan uskollisesti, minä elän kypsään 120 vuoden ikään.
Niin ei välttämättä käy. En tunne montaa sellaista uskovaa.
Eikä se ole uskon puutetta.
Elämme maailmassa, joka on synnin tahraama.
Sen tähden on olemassa tauteja, sairautta, -
kuolemaa ja vammoja.
Kaikkia näitä asioita, joita ei ole Uudessa Jerusalemissa, -
lopullisessa Jumalan valtakunnassa.
Raamattu sanoo: "aika ja kohtalo kohtaa kaikkia".
Jotkin asiat voivat tapahtua minulle vain siitä syystä, -
että olen tiettyyn aikaan tietyssä paikassa.
Se ei johdu siitä, että joku on syntisempi tai synnittömämpi -
tai jollain ei ole riittävästi uskoa.
Ihmiset puhuvat aina paranemisesta uskon avulla.
Uskonko paranemiseen? Uskon.
Uskon, että Jumala parantaa yhä.
Kätten päälle panemisen ja öljyllä voitelemisen kautta. Ehdottomasti.
En kiistä mitään niistä. Mutta tästä olen eri mieltä joidenkin kanssa: -
Jotkut uskovat sairastumisen johtuvan siitä, -
ettei ihmisellä ole riittävästi uskoa.
Ja jos on riittävästi uskoa, ihminen paranee aina. Väärin.
Se ei ole totta. Raamattu sanoo, että joskus sairaus on kuolemaksi.
Koska maailma on tällainen, tauteja ja sairauksia on olemassa, -
ja ne vievät hengen myös uskollisilta uskovilta.
Ongelma on tämä. Jos Jumala olisi luonut tilanteen, -
jossa Hänen omansa olisivat aina vauraita ja terveitä, -
tiedätkö, mitä tapahtuisi?
Ihmiset haluaisivat uskoa Jumalaan niiden takia -
eikä sen totuuden takia, että Jumala on olemassa.
Meillä pitää olla usko, josta puhuimme muutama viikko sitten, -
kun tutkimme Danielin lukua 3.
Siinä kolme miestä, Sadrak, Meesak ja Abednego, -
sanoivat: "Jumalamme pelastaa meidät käsistäsi."
Se on normatiivinen lausunto.
Uskon paranemiseen, vapautumiseen ja voittoon.
Mutta tämä on tärkeää. Vaikka ne eivät tapahtuisikaan, -
pysymme uskollisina Jumalalle. Aina Hän ei tee sitä.
Ihmiset muistuttavat: "Eikö Jumala vapauttanut heidät?" Vapautti.
Mutta tekstissä sanotaan: "vaikka Hän ei vapauttaisikaan."
On lukuisia tapauksia, joissa ihmiset eivät parane ja vapaudu -
vaan heidät voitetaan. Kerron esimerkin.
Ilmestyskirjan luku 13.
Siinä vihollinen, saatana, käy sotaa pyhiä vastaan -
ja voittaa meidät lyhytaikaisesti.
Meidän ei tarvitse pelätä sitä, sillä on olemassa ylösnousemus.
Ylösnousemuksen kautta kaikki paranevat, kaikki taudit katoavat -
eikä kuolemaa enää ole. Meillä pitää siis olla valtakunnan näkökulma.
Paranemisia ja ihmeitä tapahtuu. Ihmisiä herää kuolleista yhä.
Uskon niihin tänäkin päivänä, mutta se ei ole normatiivista.
Jumala tekee ihmeitä koko ajan, mutta ne ovat silti harvinaisia.
Nämä kaksi toteamusta eivät ole keskenään ristiriidassa.
Raamattu tukee niitä.
Luetaan jae 25 uudelleen.
"Sitten kuningas Daarejaves kirjoitti kaikille kansoille, kansakunnille -
ja kielille, mitä koko maan päällä asuu: Suuri olkoon teidän rauhanne!"
Jae 26.
"Minä olen antanut käskyn, -
että minun valtakuntani koko valtapiirissä -
vavistakoon ja peljättäköön Danielin Jumalaa.
Sillä hän on elävä Jumala ja pysyy iankaikkisesti.
Hänen valtakuntansa ei häviä, eikä hänen herrautensa lopu."
Jae 27. "Hän pelastaa ja vapahtaa, -
hän tekee tunnustekoja ja ihmeitä taivaassa ja maan päällä, -
hän, joka pelasti Danielin jalopeurain kynsistä." Jae 28.
"Ja tämä Daniel oli korkeassa arvossa ja kunniassa -
Daarejaveksen valtakunnassa -
sekä persialaisen Kooreksen valtakunnassa."
Miksi tämä on tärkeää? Muista, mistä puhuimme aiemmin.
Daniel oli tuotu Babyloniaan.
Hän oli siellä alussa. Huomaa vielä yksi asia.
Hän oli siellä Babylonian valtakunnan ja eri dynastioiden aikana.
Hän selvisi meedialaisten ja persialaisten aikaan. Lue loppujae.
"Tämä Daniel". Se on tärkeä ilmaisu.
"Tämä, joka toimi tällä tavalla."
"Tämä Daniel oli [urhoollinen]".
Tämä sana liittyy voimaan.
Samaa sanaa käytetään suuresta ja väkevästä armeijasta.
Miten Daniel toimi urhoollisesti?
Mitä hänestä sanotaan yhä uudelleen?
Hän palveli Jumalaa kolme kertaa päivässä.
Muista luku 3. Tarkoituksena oli ilmoittaa.
Danielin elämä ilmoittaa, -
mitä Jumalaa palveleva voi odottaa saavansa: -
Jumalan läsnäoloa, voimaa ja huolenpitoa elämässä.
Luetaan vielä jae 28.
"Ja tämä Daniel oli [urhoollinen] -
Daarejaveksen valtakunnassa -
sekä persialaisen Kooreksen [Kyyroksen] valtakunnassa."
Tässä tärkeää on se, että Koores tunnetaan -
Jumalan voideltuna.
Se tarkoittaa, että hän antoi julistuksen, -
jonka ansiosta juutalaiset palasivat maahan.
Miksi se on niin tärkeää?
Tässä katkelmassa me olemme...
Itse asiassa eräs tunnettu rabbi kommentoi tätä.
Hän puhui Danielin kirjasta valtakunnan periaatteina.
Se pitää paikkansa. Opimme Danielin kirjasta periaatteita, -
joilla voimme osoittaa uskollisuutta -
viimeisinä päivinä, -
kun Jumalan valtakunta lähestyy.
Ja mitä me opimme tästä?
Tässä mainitaan Koores eli Kyyros, -
koska hänen aikanaan juutalaiset palasivat maahan.
Se pistää esiin. Siksi se lukee siellä.
Jumala asetti Danielin siihen asemaan -
varmistamaan juutalaisten paluun.
Näemme sen, kun pääsemme Danielin lukuun 9.
Se antaa meille periaatteen, raamatullisen totuuden, -
joka nykypäivänä usein unohtuu.
Samoin oli tarpeellista, -
ja ihmiset näkevät yhtälön ensimmäisen puolen -
mutta monet kiistävät toisen.
Toisella puoliskolla on myös Valtakunnan seurauksia.
Ihmiset, tutkijatkin, sanovat, -
että eksodus Babylonista, -
juutalaisten lähtö Babylonista ja paluu Juudaan oli tarpeellinen, -
koska Messiaan piti syntyä.
Jos pakkosiirtolaisuus olisi jatkunut, ei olisi ollut oikeita olosuhteita -
Messiaan syntymiselle, ensimmäiselle tulolle. Olen samaa mieltä.
Opi sen seuraus.
Samalla tavalla on tarpeen, että juutalaiset ovat jälleen maassa -
Messiaan toista tulemista varten.
Monet toiseen tulemiseen ja valtakunnan perustamiseen -
liittyvät lupaukset ja profetiat voivat täyttyä vain, -
jos juutalaiset ovat jälleen maassa ja asuvat tietyillä paikkakunnilla.
Muu maailma ei halua juutalaisten olevan monissa näistä paikoista.
He sanovat, että se on rauhan este.
Oikeasti se on este heidän tahtonsa toteutumiselle, -
sillä juutalaisten asuminen siellä tuo valtakunnan kokemuksen.
Meidän pitää kasvaa ja kypsyä sekä ymmärtää, -
että profetia antaa meille oikean kuvan.
Jos tarkastelemme tilanteita omin neuvoinemme, -
hieromme partaamme, raavimme päätämme -
ja luulemme osaavamme ymmärtää, mitä pitää tehdä, me erehdymme.
Olemme ehdottoman riippuvaisia Jumalan ilmestystiedosta, -
raamatullisesta totuudesta, jotta pystymme tarkastelemaan tilanteita -
ja tekemään oikeat päätökset.
Vain jos tajuamme sen ja olemme kyllin viisaita -
panemaan sen käytäntöön elämässämme, -
vain silloin olemme niitä, joita Jumala käyttää.
Haluan sanoa vielä tämän.
Kun tarkastelemme Danielia, -
näemme, että hän eli monia vuosia. Hänellä oli pitkä elämä.
Näemme myös jotain muuta.
Vaikka Danielin kirja korostaa näitä avainhetkiä, -
välissä kului monia vuosia, jolloin ei kuulu mitään, mitä hän teki.
Mutta mitä tiedämme? Hän oli uskollinen Jumalalle.
Hän palveli Jumalaa johdonmukaisesti.
Muista hänen rukouksensa.
Ja aika ajoin Jumala asetti Danielin ja toi hänet näyttämölle -
vaikuttamaan merkittävällä tavalla jossakin tilanteessa, -
jotta Jumalan tahto voi edetä.
Meidän tulee siis jatkaa uskollisesti Jumalan palvelemista -
sitä varten että Jumala kutsuu meidät ja kun Hän haluaa käyttää meitä.
Kun Daniel heitettiin leijonien luolaan, ei ajateltu: "Vau! Jumalan käytössä."
Mutta puhumme siitä yhä, 2 500 vuotta myöhemmin.
Aika on lopussa. Ensi viikkoon! Jatkamme silloin Danielin kirjasta.
Jos sanoma siunasi sinua, jaa sitä muillekin.
Liity seuraamme viikoittain samaan aikaan samalla kanavalla.
Lisätietoja meistä on sivustollamme LoveIsrael.org.
Siellä on artikkeleita ja Baruchin opetusta videoina, -
joita voi ladata tai katsoa suoratoistona.
Ensi viikkoon! Siunausta Messiaassa Jeshuassa -
vaeltaessasi Hänen kanssaan.
Shalom Israelista!
Suomennos: Marianne Tenetz