Shalom! Tervetuloa seuraamaan Veahavta et Israel -ohjelmaa.
Se tarkoittaa: Sinä rakastat Israelia.
Tri Baruch Korman selittää nyt puolen tunnin ajan Raamattua.
Hän on vanhempi luennoitsija Zera Avraham -instituutissa Israelissa.
Kurssit ovat hepreaksi, mutta hän opettaa kerran viikossa englanniksi.
Saat lisätietoa Israelin-työstämme sivuiltamme LoveIsrael.org.
LoveIsrael.org.
Baruch, ole hyvä.
Jumala on antanut ihmiskunnalle suuren vallan.
Mikä se valta on? Valta valita.
Meidän täytyy muistaa eräs tärkeä totuus.
Päätöksillä, joita teemme, on seurauksia.
Siksi meidän täytyy valita viisaasti.
Monesti periaatteet ja elämän tärkeysjärjestykset oikein asetettuina -
auttavat meitä tekemään oikeita päätöksiä.
Aloitan opetukseni hyvin yksinkertaisella periaatteella.
Ja mikä se on? Muistaa aina, että Jumala on tuomarimme.
Miten se sanotaan heprean kielellä?
Yksi nimi on hyvin tärkeä. Se on nimi 'Daniel'.
Nimi 'Daniel' merkitsee: "Jumala on minun tuomarini".
Daniel oli hyvin uskollinen Jumalalle, -
ja Jumala käytti häntä todella väkevästi.
Uskoakseni yksi syy siihen oli, että Daniel eli jatkuvasti tunnustaen, -
että lopussa hän joutuu Jumalan tuomioistuimen eteen.
Siksi hän muisti sen. Ja koska hän muisti sen, hän teki viisaita päätöksiä.
Aloitamme tänään tutkimuksen Danielin kirjasta.
Haluamme tehdä elämässämme oikeita päätöksiä.
Haluamme Jumalan olevan tyytyväinen meihin.
Ja haluamme olla valmistautuneita Jumalan valtakunnan perustamiseen.
Danielin kirja sisältää periaatteita.
Tulemme näkemään, että siinä on profetioita.
Juutalaiset viisaat kyllä tunnustavat, että Danielin kirja on täynnä profetiaa,
Danielin kirja ei kuulu Vanhan testamentin profeettakirjoihin.
Se on osiossa nimeltään Ketuvim, hepreaksi 'Kirjoitukset'.
Danielia pidetään yhtä hyvin viisaana kuin profeettanakin.
Aloitamme tänään jännittävän, tarpeellisen tutkimuksen.
Tavoitteena on oppia periaatteita ja profetioita, jotta olisimme valmiit -
ja meidät havaittaisiin uskollisiksi, kun Messias palaa.
Ottakaa siis Raamatut esiin. Tutkitaan yhdessä Danielin kirjan lukua 1.
Danielin kirja luku 1.
Juutalaisten historian merkittävimpiä tapahtumia -
on Babylonian pakkosiirtolaisuus.
Tämä pakkosiirtolaisuus ravistelee juutalaisyhteisöä -
vielä tänäkin päivänä.
He ymmärtävät, että vaikka olemme Jumalan kansa sen liiton nojalla, -
jonka Hän teki Avrahamin, Jitschakin ja Jakovin kanssa, -
meidän pitää ymmärtää myös, että Jumala on oikeamielinen tuomari.
Hän palkitsee ne, jotka ovat kuuliaisia, ja rankaisee niitä, jotka eivät ole.
Babylonian pakkosiirtolaisuus todistaa siitä.
Avataanpa yhdessä Danielin kirjan luku 1. Aloitetaan jakeesta 1.
Käymme läpi koko kirjan luku luvulta, jae jakeelta ja sana sanalta, -
jotta oppisimme totuuden -
ja olisimme valmiit Jumalan valtakuntaa varten.
"Joojakimin, Juudan kuninkaan, kolmantena hallitusvuotena..."
Joojakim ei ollut hyvä kuningas.
Hänen hallituskautensa aikana, hänen kolmantena hallitusvuotenaan, -
maahan tuli eräs henkilö.
"...tuli Nebukadnessar, Baabelin kuningas, Jerusalemin edustalle".
Miksi hän tuli? Jakeen loppuosa selittää.
"...ja piiritti sitä."
Kuningas Nebukadnessar tuli Babyloniasta -
vahvan armeijan kanssa piirittämään Jerusalemia -
valloittaakseen sen.
Piirittäminen kertoo meille jotain.
Se kertoo, että Juudan armeijat eivät tulleet ulos taistelemaan.
Mikä siihen oli syynä? He tiesivät, -
etteivät he omin voimin pystyisi kukistamaan Nebukadnessaria.
Missä oli usko? Jos katsoo esimerkiksi ensimmäistä Samuelin kirjaa, -
näkee että Daavid lähti taisteluun, ei sen takia, että he olivat vahvempia,-
lukuisammat tai paremmin aseistetut.
Miksi he lähtivät taisteluun? Koska Jumala oli antanut heille ohjeen.
Mutta tällä kerralla ei ollut niin.
Jumala ei ollut Juudan takana.
Hän oli vihastunut heihin.
Jos katsomme toista profetiaa, Habakukin profetiaa, -
näemme, että Jumala nosti Nebukadnessarin -
ja toi hänet Juudaan, jotta tämä olisi Hänen rangaistuksensa välikappale.
Tarkoittaako se, että Jumala oli tyytyväinen Nebukadnessariin -
ja että tämä toimi kuuliaisuudesta Jumalalle? Ei.
Jumala käytti Nebukadnessaria, vaikka tämä ei ollut jumalallinen -
eikä tunnustautunut Jumalan palvelijaksi.
Hän ei siihen aikaan tunnustanut Israelin Jumalaa.
Jumala käytti Nebukadnessaria toteuttaakseen tarkoituksensa, -
joka oli rangaista Juudaa, etelän kuningaskuntaa.
Pohjoinen kuningaskuntahan oli jo viety pakkosiirtolaisuuteen.
Kymmenen pohjoisen heimoa asui jo hajallaan.
Nyt Jumala tuo tuomionsa etelän kuningaskunnalle.
Tässä sanotaan, että Nebukadnessar piiritti Jerusalemia.
Se oli varmasti hirvittävä kokemus.
Ketään ei päästetty ulos eikä sisään eli tavaraakaan ei tullut.
Ihmisiltä loppui ruoka ja välttämättömät tarvikkeet.
Tilanne Jerusalemin muurien sisällä, siinä vanhassakaupungissa, -
oli varmasti katastrofaalinen.
Tästä ajanjaksosta on selontekoja muualla.
Se todellakin oli vakavaa kärsimyksen aikaa.
Jerusalem oli yksinkertaisesti kaaoksen vallassa.
Raamattu kertoo, että tämä tapahtui Joojakimin aikana.
Pakkosiirtolaisuus ei alkanut päivissä, viikoissa tai kuukausissa.
Nebukadnessar valloitti Juudan.
Hän teki kansasta palvelijansa. Kansan piti maksaa hänelle veroa.
Lopulta hieman Joojakimin jälkeen kuninkaaksi nousi hänen veljensä.
Veljen hallituskaudella kansa vietiin pakkosiirtolaisuuteen, -
kuningas Tsidkijahun eli Sidkian aikana.
Kului siis noin 18 vuotta, -
siitä kun Nebukadnessar tuli Juudaan -
siihen asti kun temppeli tuhottiin ja kansa vietiin lopulta Babyloniaan.
Luetaanpa, mitä tässä tapahtuu.
Luemme Joojakimin kolmannesta hallitusvuodesta.
Tiedätte, että Raamatussa numerot ovat tärkeitä.
Numero kolme symboloi tässä kohdassa paljastamista.
Jumala tahtoo paljastaa lukijalle jotain.
Siksi tämä tapahtuu Joojakimin kolmantena hallitusvuotena.
Nebukadnessar piiritti kaupunkia. Mennään eteenpäin jakeeseen 2.
"Ja Herra antoi hänen käsiinsä Joojakimin, Juudan kuninkaan".
Joojakim siis joutui Nebukadnessarin vangiksi.
Ja tilanne muuttuu pahemmaksi.
"...sekä osan Jumalan huoneen [temppelin] astioita, -
ja [Nebukadnessar] vei ne Sinearin maahan, -
jumalansa huoneeseen."
Mietipä tätä.
Nämä pyhät esineet.
Joitain aikoja sitten tutkimme Heprealaiskirjettä.
Heprealaiskirjeen luvussa 9 mainitaan temppeli -
ja temppelin kalusteet ja astiat.
Siellä kuvaillaan temppelin esineitä. Opetimme niistä.
Esineistä osa ei ollut enää Jerusalemissa temppelissä.
Ne oli viety pakkosiirtolaisuuteen Babyloniaan -
pakanoiden jumalan huoneeseen.
Eikä ainoastaan esineitä. Katsokaapa jaetta 3.
"Ja kuningas käski ylimmäisen hoviherransa Aspenaan..."
Siihen aikaan hoviherrat eli eunukit antoivat kastroida itsensä, -
niin ettei heillä ollut perhettä, lapsia ja muita velvollisuuksia.
He eivät tunteneet vetoa naisiin.
Siten he pystyivät omistautumaan kokonaisvaltaisesti asiaansa.
Käytäntö ei ollut Jumalalle mieluinen, mutta he harjoittivat sitä -
voidakseen palvella hallinnollisessa virassa -
ja nousta tavanomaista nopeammin korkeisiin hallinnon asemiin.
Puhumme siis henkilöstä, joka oli eunukkien päällikkö -
Babylonian pakkosiirtolaisuudessa.
Luemme eteenpäin tätä jaetta, -
että kuningas käski ylimmäisen hoviherran Aspenaan -
tuoda luokseen israelilaisia poikia.
Sanat ovat tärkeitä. Huomatkaa, mitä tässä sanotaan.
Jae 3 kertoo meille, että tälle miehelle annettiin israelilaisia poikia.
Se on tärkeää myöhemmin, joten painakaa se mieleenne.
Hänen luokseen siis tuotiin israelilaisia poikia, -
"jotka olivat kuninkaallista sukua tai ylimysperheistä".
Huomaamme siis, -
että vaikutusvaltaisimpia, parhaan kasvatuksen saaneita henkilöitä -
kuningas- ja ylimyssuvuista vietiin pakkosiirtolaisuuteen -
varhaisessa vaiheessa, jotta he tekisivät jotain.
Mitä se oli? Katsopa jaetta 4.
He olivat nuoria. Sana on 'jeladim', 'lapset'.
"...[lapsia], joissa ei ollut mitään [heprean sana on 'mum']".
Heprean sana 'mum' tarkoittaa 'virhettä'.
Tässä tapauksessa ei puhuta fyysisestä virheestä, -
sillä seuraavassa lauseessa puhutaan heidän ulkonäöstään.
Se kertoo, että heistä ei puuttunut mitään.
Heillä oli valtavasti potentiaalia älyllisesti ja yhteiskunnallisesti.
Heissä siis ei ollut mitään virhettä.
Lisäksi sanotaan: "[He] olivat kaunismuotoisia -
[he] kykenivät käsittämään kaikkea viisautta, -
olivat terävä-älyisiä ja hyväoppisia [he ymmärsivät tieteitä] -
[ja heissä oli myös voimaa eli auktoriteetti ja ominaisuus, -
niin että he olivat] kelvollisia palvelemaan kuninkaan hovissa."
Se siis tarkoittaa, heillä oli kaikki ominaisuudet -
ulkonäöllisesti, ajattelutavoiltaan, tiedollisesti ja kyvyllisesti -
ollakseen arvokkaita kuninkaan palatsin palveluksessa.
Kerrotaan, että heitä opetettiin.
Heprean sana on 'sefer', 'kirja'.
Heille siis opetettiin "kaldealaisten [koulutusta] ja kieltä".
He oppivat kaldealaisten koulutuksen oppimäärän.
Lisäksi heidän piti opetella kieli, jotta heidät olisi varustettu -
olemaan hyödyksi Babylonian johtajille.
Mennään eteenpäin jakeeseen 5.
"Ja kuningas määräsi heille". Tämä oli käsky.
"Ja kuningas määräsi heille jokapäiväiseksi ravinnoksi -
[herkkuruokaa] kuninkaan pöydästä ja viiniä, jota hän itse joi.
Niin heitä oli kasvatettava kolme vuotta" -
tämän elämäntyylin mukaisesti.
He siis söivät parasta ruokaa ja joivat kuninkaan viiniä.
He opiskelivat babylonialaista kirjallisuutta, tiedettä ja viisautta.
Heitä opetettiin kolmen vuoden ajan.
Miksi kolme? Kuten sanoimme, kolme symboloi paljastamista -
ja koettelemista.
He siis kävivät läpi kolmen vuoden koulutus- ja koetusprosessin.
Jae jatkuu: "ja niiden kuluttua [jos he osoittautuivat arvollisiksi] -
[heidän tuli astua kuninkaan eteen.] Se on idiomi.
Heidän tuli "astua kuninkaan palvelukseen".
Jae 6.
Jakeessa 6 näemme siirtymän.
Jae alkaa heprean ilmaisulla 'va'ihi', joka tarkoittaa: "ja tapahtui niin".
Se osoittaa, että selonteossa alkaa uusi kappale.
"[Ja tapahtui niin, että Juudan poikien joukossa]".
Huomasitteko muutoksen? Palataan jakeeseen 3.
Jakeessa 3 mainitaan mies nimeltään Aspenas.
Hän oli hoviherrojen päällikkö. Kerrotaan, että hänen luokseen tuli -
israelilaisia lapsia tai poikia. Huomatkaa: israelilaisia.
Tässä on muutos. Sama ihmisryhmä, mutta nyt heitä ei kutsutakaan -
Israelin pojiksi, 'Bnei Israel', vaan nimellä 'Bnei Jehuda'.
Useimmat eivät kiinnittäisi siihen juurikaan huomiota.
Mutta aina kun on muutos, siihen on jokin syy, tarkoitus taustalla.
Sana 'Juuda' merkitsee alkuperäisessä muodossaan: 'heittää'.
Se ei ole sana 'limsor' tai 'lizrok', joita yleensä käytetään 'heittämisestä'.
Tämä heittää-sana liittyy aina Jumalan ylistämiseen.
Näemme siis eron.
Tässä ihmisryhmässä, israelilaisten lapsissa, jotka vietiin, oli alaryhmä.
Tekstissä on muutos. Heitä kutsutaan Juudan lapsiksi.
Se merkitsee, että he olivat henkilöitä, -
jotka halusivat antaa Jumalalle ylistystä.
Se, onko Raamattu sinulle merkityksellinen tai ei, -
riippuu siitä, miten vastaat seuraavaan kysymykseen.
Oletko sinä henkilö, joka tahtoo kunnioittaa Jumalaa -
ja viettää kiitoksen ansaitsevaa elämää?
Jos olet ja jos se on suurin kaipuusi, -
tämä raamatunteksti on sinulle merkityksellinen.
Jos Jumala on sinulle ainoastaan välimies, -
joka auttaa sinua saavuttamaan omat tavoitteesi, -
tämä kirja eikä vain Danielin kirja, vaan koko Raamattu, -
ei oikeastaan ole sinua varten.
Pitää muistaa, mitä 1. Moos. kirja sanoo: -
Meidät on luotu Jumalan kuvaksi.
Kuten olen sanonut monta kertaa, se heijastaa erittäin tärkeää totuutta.
Nimittäin sitä, että meidät on kutsuttu heijastamaan Jumalan luonnetta, -
olemaan niin kuin Hän ja elämään tavalla, joka tuo Hänelle kunniaa.
Sitä on kiitoksen ansaitseva elämä.
Ja nämä henkilöt... Jatketaanpa jakeesta 6.
"Heidän joukossaan olivat juutalaiset pojat [lapset] -
Daniel, Hananja, Miisael ja Asarja."
Neljä henkilöä. Tiedämme erään asian.
Babyloniaan vietiin suuri joukko israelilaisten poikia.
Monet kävivät läpi kolmen vuoden prosessin, -
jossa heitä kasvatettiin, koulittiin ja koulutettiin.
Heidät myös sulautettiin sikäläiseen kulttuuriin.
He oppivat syömään kuninkaan ruokaa ja juomaan kuninkaan viiniä.
He opettelivat kulttuurin ja kielen. Kaikella sillä haluttiin kertoa: -
"Tunnustamme nuorukaisten suuren potentiaalin."
"He ovat ylimysperheistä ja kuninkaallista sukua."
"He ovat hyvää sukua, -
mutta tahdomme hyödyntää sen omia tarkoituksiamme varten."
Perustus, ensimmäisenä mainittu asia, oli ruoka ja juoma.
Tiedämme, että ruoka ja juoma ovat tärkeä osa kulttuuria.
Eri maissa ruoka on erilaista.
Kuningas halusi antaa heille omaa ruokaansa ja juomaansa -
muuttaakseen heitä.
Teksti korostaa, etteivät nämä neljä olleet ainoastaan juutalaisia, -
vaan he tahtoivat kunnioittaa, kirkastaa ja ylistää Jumalaa.
Taistelu oli siinä, että heidät haluttiin muuttaa.
Näemme sen kiistattomasti.
Neljä henkilöä. Daniel, Hananja, Miisael ja Asarja.
Katsopa jaetta 7.
"Ja hoviherrain päällikkö pani heille nimet".
Meille oli juuri kerrottu heidän hepreankieliset nimensä.
Ja mitä huomaamme? Heille annettiin heti uudet nimet.
Nimet, jotka eivät heijastele nimien teologisia merkityksiä.
Muistakaa. 'Daniel' merkitsee: 'Jumala on tuomarini'.
Seuraava, 'Hananja' merkitsee: 'Jumala on armollinen'.
Seuraava, 'Miisael' merkitsee: 'Kuka kysyy?'
Sen sanotaan liittyvän rukoilemiseen, anomiseen, pyytämiseen Jumalalta.
Viimeinen, 'Asarja' tarkoittaa: 'Jumala auttaa'.
Kaikilla näillä nimillä oli raamatullinen merkitys, -
joka liittyi Jumalaan.
Mutta mitä tapahtui? He tulivat Babyloniin, -
ja hoviherrojen päällikkö antaa heille uudet nimet.
"Danielille hän pani nimen Beltsassar, Hananjalle nimen Sadrak, -
Miisaelille nimen Meesak ja Asarjalle nimen Abednego."
Tutkijoiden mukaan kaikki nämä neljä nimeä -
liittyvät pakanoiden epäjumalan- palvontaan tai vääriin jumaliin.
Kaikki tämä oli hengellistä taistelua.
Jos sitä ei ymmärrä, ei ymmärrä mitään.
Tutkimuksemme tänään kertoo tämän.
On olemassa hengellinen taistelu, jonka keskellä olemme nytkin.
Tämä hengellinen taistelu vain kiihtyy, -
kun lähestymme tämän maailmanajan loppua.
Danielin kirja on profetiaa.
Se paljastaa viimeisistä päivistä paljon.
Näemme sen, kun etenemme kirjan loppupuoliskon lukuihin.
Mutta tässä tulee ymmärtää, että Jumala antaa meille periaatteita.
Hän opettaa meille perustavanlaatuisia totuuksia, -
jotta tekisimme viisaita päätöksiä.
Ei riitä, että vain tiedämme profeetallisia totuuksia, -
ellemme tee oikeita päätöksiä profeetallisten tapahtumien keskellä.
Kaikki se tieto ja ymmärrys profetioista -
ei johda suurenmoisiin tuloksiin elämässämme.
Niinpä aluksi meille opetetaan se. Katsokaapa jaetta 8.
"Mutta Daniel". Heprean sana 'va' -
tarkoittaa joissain tapauksissa meidän sanaamme "mutta".
Se osoittaa vastakohtaa.
Puhuimme jo siitä, mikä oli tarkoitus.
Sulattaa nämä henkilöt, jotta he ovat kuin kaldealaiset ja babylonialaiset.
Ajattelevat kuin he, syövät kuin he, -
elivät kuin he ja edistivät Babylonian asiaa.
Mutta jakeessa 8 on ero ja vastakohta. Daniel teki jotain.
"Mutta Daniel", ja pidän tästä ilmauksesta. "Vajasem al-libor", -
'mutta Daniel asetti sydämelleen.'
Mitä Raamattu sanoo sydämestä?
Niin kuin ihminen sydämessään ajattelee, niin hän menettelee.
Daniel siis asetti sydämelleen. Mitä se tarkoittaa?
Rabbiiniset viisaat sanoisivat -
muinaisissa selitysteoksissaan ja nykyäänkin, -
että se tarkoittaa päätöksen tekemistä.
Se merkitsee sitä, että ihminen valitsee kiinnittää huomiota johonkin -
jonkin toisen asian kustannuksella.
Kaikki Danielin tilanteessa, -
hänelle tarjottu herkkuruoka ja hieno juoma, -
erittäin mukava elämäntyyli.
Heistähän toivottiin johtajia kuninkaan palatsiin. Niin teksti kertoo.
Heillä oli siis monia etuja puolellaan.
Moni asia puhui heidän puolestaan, mutta Daniel teki jotain.
"Mutta Daniel [asetti sydämelleen] päätti lujasti -
olla saastuttamatta itseään [jitga'al]".
Mainitsen tämän siitä syystä, -
että usein Raamatussa täytyy ymmärtää eräs asia.
Danielin profetia on koottu heprean ja aramean kielestä.
Luku, jota nyt käsittelemme, on hepreaa.
Meidän pitää tutkia sanaa, koska usein esimerkiksi englannissa -
sana on yksinkertaistetussa merkityksessä.
Monet raamatunkäännökset sanovat, että Daniel päätti sydämessään -
olla saastuttamatta itseään.
'Saastuttaminen' voi tarkoittaa sinulle yhtä, minulle toista.
Mutta kun tutkimme sanaa, asia muuttuu mielenkiintoiseksi.
Tämä verbi olisi perusmuodossaan 'ga'al'.
Heprean sana 'ga'al' liittyy lunastamiseen.
Daniel päätti sydämessään. Mutta se ei ole 'ga'al' vaan 'hitpael'.
Se on refleksiivinen. Se tarkoittaa kirjaimellisesti, että Daniel päätti -
olla lunastamatta itseään.
Tiedätkö mitä? Et pysty lunastamaan itse itseäsi.
Lunastus on jotain, joka täytyy tehdä puolestamme.
Tehdä sinun puolestasi. Kuka sen tekee? Lunastaja, Jumala.
Sana 'lunastus' on messiaaninen sana.
Kun Daniel sanoi, ettei hän aio lunastaa itseään, hän tarkoitti: -
"En ota asioita omiin käsiini pelastaakseni itseni, -
niin että alistun tälle ruoalle, tälle juomalle ja tälle elämäntyylille."
"En mukaudu heihin."
Se oli Danielin tunnustus. Tässä on avain.
Daniel tunnusti, että Hänen täytyi luottaa Jumalaan, -
mikä sai hänet olemaan saastuttamaton.
Hän ymmärsi, ettei lunastus ole lähtöisin ihmisestä itsestä, -
vaan Jumalasta. Se on lahja, joka otetaan vastaan.
Daniel halusi asettua paikalle, jossa Jumala toimisi hänen elämässään.
Luetaan vielä, mitä hän teki.
"Mutta Daniel päätti lujasti olla saastuttamatta itseään -
kuninkaan pöydän ruualla ja viinillä, jota tämä joi, -
ja anoi hoviherrain päälliköltä, -
ettei hänen tarvitsisi itseään saastuttaa."
Jae 9: "Ja Jumala salli Danielin saada [chesed]".
Sana 'chesed' on hyvin tärkeä.
Se tarkoittaa: 'armo', 'ystävällisyys' tai 'laupeus'.
"...hoviherrain päällikön edessä."
Ensi viikolla puhumme, miten Jumala toimi Danielin elämässä -
asettaakseen Danielin paikalle, jossa hän voi palvella Jumalaa -
eikä pakanakuningasta.
Lopetamme tähän. Ensi viikkoon, jolloin jatkamme Dan. 1:n tutkimista.
Jos sanoma siunasi sinua, jaa sitä muillekin.
Liity seuraamme viikoittain samaan aikaan samalla kanavalla.
Lisätietoja meistä on sivustollamme LoveIsrael.org.
Siellä on artikkeleita ja Baruchin opetusta videoina, -
joita voi ladata tai katsoa suoratoistona.
Ensi viikkoon! Herra sinua siunatkoon Messiaassa Jeshuassa, Jeesuksessa,-
vaeltaessasi Hänen kanssaan. Shalom Israelista!
Suomennos: Marianne Tenetz