Shalom! Tervetuloa seuraamaan Veahavta et Israel -ohjelmaa.
Se tarkoittaa: Sinä rakastat Israelia.
Tri Baruch Korman selittää nyt puolen tunnin ajan Raamattua.
Hän on vanhempi luennoitsija Zera Avraham -instituutissa Israelissa.
Kurssit ovat hepreaksi, mutta hän opettaa kerran viikossa englanniksi.
Saat lisätietoa Israelin-työstämme sivuiltamme LoveIsrael.org.
Nyt on tri Baruchin vuoro.
Miten Jumala sinut näkee?
Oletko vastannut hänen kutsuunsa -
ja vastaanottanut armon, joka toimii elämässäsi, -
niin että liiton lupaukset toteutuvat?
Näkeekö hän sinun seuraavan itseään uskollisesti?
Vai onko hän nähnyt sinun olevan kapinallinen?
Suurin osa ihmisistä kapinoi Jumalaa vastaan.
He joutuvat myös kohtaamaan kapinointinsa seuraukset.
Näitä seurauksia käsitellään Ilmestyskirjan luvussa 18.
Otetaan esille Ilm. 18.
Siinä käsitellään Jumalan tuomiota, -
joka kohtaa Babylonia.
Sanalla Babylon viitataan pakkosiirtolaisuuteen.
Pakkosiirtolaisuus loppuu, ja Jumalan valtakunta perustetaan.
Sen hänen tuomionsa ja vihansa saavat aikaan.
Jumala pääsee hallitsemaan maailmaa.
Otetaan esille Ilmestyskirjan luku 18 ja jae 10.
Jumala tuomitsee porton.
Porton johdossa olleet -
seurasivat hänen himojaan ja kokivat hänen elämäntyylinsä seuraukset.
Synti voi maistua hyvältä jonkin aikaa, -
mutta ajan kuluessa kokemus muuttuu.
Katsotaan, mitä synnistä seuraa. Jae 10: -
"...he [maan kuninkaat] seisovat loitolla kauhistuen hänen vaivaansa."
He ovat äärimmäisen peloissaan.
Kuninkaat näkivät, mitä portolle tapahtui, -
ja tiesivät ottaneensa osaa hänen toimintaansa.
Oli vain ajan kysymys, milloin sama kohtaisi heitä itseään.
"...he seisovat loitolla kauhistuen hänen vaivaansa..."
"... ja sanovat: 'Voi, voi sinua, Babylon, sinä suuri kaupunki, -
sinä vahva kaupunki, sillä sinun tuomiosi tuli yhdessä hetkessä!'"
Babylon tuhoutui hetkessä.
Mieleeni tulee kohta, jossa sanotaan: -
"Jumalalle yksi päivä on kuin tuhat vuotta -
ja tuhat vuotta kuin yksi päivä." Miten kohta pitäisi ymmärtää?
Ihmiset sanovat, ettei Jumalalle ole aikaa. Totta.
Mutta kohta tarkoittaa myös sitä, -
että sen, mikä meidän mielestämme veisi tuhat vuotta, -
Jumala voi tehdä yhdessä päivässä tai silmänräpäyksessä.
Jumala aikaansaa muutoksen maailmassa hyvin nopeasti, -
tavalla, jota inhimillisesti ajatellen ei voida ennakoida.
Meidän on siis nähtävä asiat Raamatun valossa.
Vasta sitten kun ymmärrämme Raamatun profetioita, -
käsitämme, mitä Jumala aikoo tehdä ja miten vihollinen toimii.
Silloin saamme olla Pyhän Hengen johdossa -
ja nähdä Jumalan armon vaikutusta elämässämme.
Me pelastumme armosta sekä pyhitymme armosta.
Armo auttaa meitä elämään Jumalan tahdossa.
"...he seisovat loitolla kauhistuen hänen vaivaansa ja sanovat: -
'Voi, voi sinua, Babylon, sinä suuri kaupunki, sinä vahva kaupunki, -
sillä sinun tuomiosi tuli yhdessä hetkessä!'"
Niin eivät koe pelkästään maan kuninkaat.
Jae 11: "Ja maanpiirin kauppiaat itkevät ja surevat häntä..."
Itku ja suru liittyvät kuolemaan.
Kuolema taas on synnin seurausta.
Synnin tuomio on saapunut silmänräpäyksessä.
Jos kauppiailta kysyttäisiin, näkivätkö he tuomion tulevan, -
he vastaisivat: "Emme nähneet. Luulimme porton vallan jatkuvan."
Ilmestyskirjassa kerrotaan -
Jumalan valtaistuimen laskeutumisesta maan päälle.
Siitä seuraa tuomio.
Hänen valtakunnassaan vallitsevat hänen norminsa ja luonteensa.
Palaako valtakunnan totuus sinun elämässäsi -
vai polttaako ja tuhoaako tuo totuus sinut?
"Ja maanpiirin kauppiaat itkevät ja surevat häntä, -
kun ei kukaan enää osta heidän tavaraansa, -
kaupaksi tuotua kultaa ja hopeata ja jalokiviä ja helmiä -
ja pellavakangasta ja purppuraa ja silkkiä ja helakanpunaa -
ja kaikkinaista hajupuuta ja kaikenlaisia norsunluu-esineitä -
ja kaikenlaisia kalleimmasta puusta -
ja vaskesta ja raudasta ja marmorista tehtyjä esineitä..."
Siinä lueteltiin monia kallisarvoisia ja haluttuja tavaroita.
Tuomion saapuessa emme saa aarteita mukaamme.
Ne eivät kuulu Jumalan valtakuntaan. Jae 13: -
"...ja kanelia ja hiusvoidetta ja suitsuketta ja hajuvoidetta -
ja suitsutuspihkaa ja viiniä ja öljyä ja lestyjä jauhoja ja viljaa ja karjaa -
ja lampaita ja hevosia ja vaunuja ja orjia ja ihmissieluja."
Kaikki nuo asiat määrittelivät pahan maailmanvallan.
Pedon valtakunta oli hyvin rikas.
Mutta ne rikkaudet eivät pääse Jumalan valtakuntaan.
Rikkaudet joutuvat tuhon omaksi kuten portto, se suuri kaupunki.
Ne poltetaan tulella.
1. Kor. 3:ssa on kohta, joka auttaa ymmärtämään tätä asiaa.
Viittaan usein sen vakavoittavaan sanomaan.
Jumala päättää, -
ovatko meidän tärkeinä pitämämme asiat hänen mielestään tärkeitä.
Maailma näkee Babylonin savun nousevan ilmaan.
Se tuomittiin tulella, ja tuli kulutti sen.
Maailman kallisarvoisena pitämät asiat tuhoutuvat -
kuten puu, heinä ja oljet. Ne katoavat hetkessä.
Toisaalta Sana saa aikaan vanhurskaita tekoja, -
kun ihminen seuraa Pyhän Hengen voimassa Jumalan säädöksiä.
Tuli jalostaa nämä asiat. Käytämme niitä Jumalan palvomiseen.
Vanhurskaat teot heijastavat sitä, millaiseksi elämämme muuttui.
Palvomme niillä Jumalaa.
Tuomme ne hänen jalkojensa juureen hänen kunniakseen.
Mitä jää jäljelle, kun elämääsi on koskettanut tuli?
Ovatko elämäsi aikana tavoittelemasi asiat -
puuta, heinää ja olkia, jotka tuli tuhoaa?
Vai ovatko elämäsi saavutukset Jumalan tulen koettelemia, -
niin että voit palvoa niillä Jumalaa?
Onko elämäsi uhrattu Jumalalle vai ei?
Pedon seuraajilta, jotka elivät haureellista elämää, -
ei jää jäljelle mitään.
Jae 14: "Ja hedelmät, joita sinun sielusi himoitsi, -
ovat sinulta menneet, -
ja kaikki kalleutesi ja komeutesi ovat sinulta hävinneet, -
eikä niitä enää koskaan löydetä.
Niiden kauppiaat, ne, jotka rikastuivat tästä kaupungista, -
seisovat loitolla..." Asia sanotaan toistamiseen.
Ihmiset eivät olleet valmiita.
He eivät ymmärtäneet Jumalan tarkoitusperiä ja teitä.
He olivat täysin tietämättömiä Jumalan toiminnasta.
"Niiden kauppiaat... seisovat loitolla -
kauhistuen hänen vaivaansa..." Siinä puhutaan piinasta.
Meidän pitää ymmärtää Jumalan tuomio oikein.
Jumalan vihan tuomiot eivät ole ohimeneviä.
Kyseessä on hänen ikuinen kostonsa.
Tuon kaupungin savu nousee ikuisesti.
Kun ihmiset näkevät Jumalan vihan toiminnassa, -
he kauhistuvat hänen piinaansa.
Elämä ei lopu kuolemaan, -
vaan silloin alkaa ikuisuus.
Daniel 12:ssa sanotaan, että ylösnousemus koskee jokaista.
Siitä puhutaan Ilm. 20:ssä.
Danielin mukaan toiset saavat iankaikkisen elämän, -
vanhurskaan, hyvän ja pyhän.
Toiset joutuvat iankaikkiseen häpeään ja kauhistukseen.
Babylonin osa on iankaikkinen häpeä.
Ilm. 18:15: "Niiden kauppiaat, ne, jotka rikastuivat tästä kaupungista, -
seisovat loitolla kauhistuen hänen vaivaansa, -
itkien ja surren, ja sanovat: 'Voi, voi sitä suurta kaupunkia, -
joka oli puettu pellavaan ja purppuraan -
ja helakanpunaan ja koristettu kullalla ja jalokivillä ja helmillä..."
Seuraavassa vahvistetaan sama asia jo kolmatta kertaa.
Asiat vahvistetaan kahden tai kolmen todistajan suulla.
"...kun semmoinen rikkaus yhdessä hetkessä tuhoutui!'"
Jumalan kuluttava tuomio saapuu ja menee ohi, -
mutta sen aiheuttama piina kestää ikuisesti.
Jae 17: "Ja kaikki laivurit -
ja kaikki rannikkopurjehtijat ja merimiehet -
ja kaikki merenkulkijat seisoivat loitolla..."
Ilm. 12:ssa korostettiin termiä meri.
Siinä valmistauduttiin Ilm. 13:n sanomalle, -
jonka mukaan merellä tarkoitettiin epävakautta, -
epäjohdonmukaisuutta tai epäraittiutta.
Meidän on nimittäin rakennettava varmalle perustalle.
Luukas 6:n lopussa sanotaan kaksi asiaa.
Ensinnäkin meidän tulee tuottaa hyvää hedelmää -
eli hyviä tekoja, maasim tovim hepreaksi.
Toisekseen meidän on oltava oikealla perustalla.
Luuk. 7:ssä kerrotaan sadanpäämiehestä.
Hän ei ollut juutalainen, mutta hän oli kuullut Jeshuasta.
Sanan mukaan usko tulee kuulemisesta.
Sadanpäämiehellä oli suuri usko.
Usko ja totuus kuuluvat läheisesti yhteen.
Usko on totuuden soveltamista elämään. Se on se varma perusta.
Mutta Ilmestyskirjan kohdan kuvaamilla ihmisillä -
ei ole elämässään varmaa perustaa.
Siksi Ilm. 18:17:ssä puhutaan merenkulkijoista ja niistä, -
jotka saavat elantonsa merestä. He seisovat loitolla.
Heidän pitäisi kääntyä etsimään armoa, mutta he eivät tee niin.
He eivät sure eivätkä kadu syntejään.
Jae 18: He "...huusivat nähdessään hänen palonsa savun -
ja sanoivat: 'Mikä on tämän suuren kaupungin vertainen?'"
He murehtivat sitä, että Jumala tuomitsi tuon kaupungin, -
mutta eivät käänny hänen puoleensa.
He murehtivat Jumalan vanhurskauden ja pyhyyden -
ilmestymistä maailmassa.
Tilanne on samanlainen kuin Lootin vaimon kohdalla.
Häntä kohtasi rangaistus siksi, että vaikka hän pakeni Sodomasta, -
hän katsoi kaivaten taaksensa vielä viimeisen kerran.
Hän katui poislähtöään.
Ilmestyskirjassakin ihmiset pitivät synnin epävakaudesta.
He halusivat rakentaa omalle perustalleen, ei uskolle Jumalaan.
He "...huusivat nähdessään hänen palonsa savun -
ja sanoivat: 'Mikä on tämän suuren kaupungin vertainen?'
Ja he heittivät tomua päänsä päälle -
ja huusivat itkien ja surren ja sanoivat: -
'Voi, voi sitä suurta kaupunkia, -
jonka kalleuksista rikastuivat kaikki, -
joilla oli laivoja merellä..."
He sanovat Babylonille voi!
He ylistävät Babylonia samoin, kuin tehdään hautajaisissa, -
jossa muistellaan vainajasta hyviä asioita.
He surevat, mitä kaupungille tapahtui. Syy on seuraava.
"... kun se yhdessä hetkessä tuhoutui!"
Nämä ihmiset surevat ja murehtivat, -
koska heidän elämänsä tarkoitus on mennyttä.
Jumala on vuodattanut vihansa maailmanvallan ja porton ylle.
Mutta jakeessa 20 sanotaan: -
"Riemuitse hänestä, taivas, -
ja te pyhät ja apostolit ja profeetat..."
Raamatussa apostolit ja profeetat kuuluvat yhteen.
Siksi minusta on niin outoa, -
ettei tyypillisessä seurakunnassa juuri opeteta VT:n profeettakirjoja.
He kuitenkin luulevat ymmärtävänsä apostolien opetuksen.
Jos emme tiedä, mitä Raamatun profeettakirjoissa sanotaan, -
emme myöskään ymmärrä apostolien opetuksia.
Raamatussa VT:n profetioiden ja apostolien opetuksen välillä on yhteys.
"Riemuitse hänestä, taivas, ja te pyhät ja apostolit ja profeetat; -
sillä Jumala on hänet tuominnut ja kostanut hänelle teidän tuomionne."
Näemme tässä Jumalan tuomiosta kaksi asiaa.
Jumalan tuomio ei pelkästään kohtaa syntistä -
vaan se myös kostaa Jumalan lasten puolesta.
Jotkut opettavat, että Jumala on silkkaa rakkautta ja anteeksiantoa.
Jumalan kosto kuului VT:iin. Mutta kyllä se kuuluu Uuteenkin.
Ilmestyskirjassa korostetaan sitä, että Jumala tuomitsee synnin, -
hän on kostava vihan Jumala.
Raamattua tutkivat tietävät, -
että Jumalan viha, koetukset ja ahdistukset -
saavat aikaan aitoa parannuksen tekoa.
Jaakobia kohtaa ahdistuksen aika, -
sen historian kauheimmat vainot, -
koska vasta silloin Israel tekee parannuksen -
ja kääntyy Jumalan puoleen.
Jos olisi jokin muu keino, Jumala käyttäisi sitä.
Tuomio ja viha ovat osa Jumalan rakkautta, -
koska hän tahtoo ilmoittaa totuutensa kansalleen, -
niille, jotka tahtovat valmistautua ja kääntyä pois kapinasta.
Jakeessa 21 mainitaan jälleen enkeli: -
"Ja väkevä enkeli otti kiven, -
niin kuin suuren myllynkiven, -
ja heitti sen mereen..."
Jälleen puhutaan merestä, -
siitä, mikä on epävakaata eikä kuvasta Jumalan rauhaa.
"...ja heitti sen mereen sanoen: -
'Näin heitetään kiivaasti pois Babylon, -
se suuri kaupunki, eikä sitä enää löydetä'."
Babylon tuhoutuu.
Babylonilla ei tässä tarkoiteta irakilaista kaupunkia -
vaan pakkosiirtolaisuutta, jonka Jumala lopettaa.
Kun pakkosiirtolaisuus loppuu, Jumalan valtakunta alkaa.
Olemme tulossa luvun 18 loppuun.
Luvussa 19 kuvataan ihanaa hääjuhlaa.
Silloin Messias palaa perustamaan valtakuntansa.
Pakkosiirtolaisuus loppuu, ja Jumalan valtakunta alkaa.
"...eikä sitä enää löydetä'.
Ei kuulla sinussa enää kanteleensoittajain ja laulajain, -
huilun- ja torvensoittajain ääntä..."
Musiikilla kuvataan usein iloa ja onnea.
Kun Babylonista loppuu musiikki, -
sieltä loppuu ilo.
"...ei löydetä sinusta enää minkään ammatin taituria..."
Babylonista loppuu toiminta.
"...ei kuulla sinussa enää myllyn jyrinää..."
Enää ei jauheta viljaa jauhoksi, -
eli ei saada leipää.
Leipä kuvaa elämää. Elämä katoaa.
Ei kasva satoa, ei ole iloa. Ei ole mitään.
Jumalan tuomio vei tältä maailmanvallalta kaiken, -
koska se vastusti kaikessa Jumalaa.
"...ei loista sinussa enää lampun valo..."
Valon puute merkitsee totuuden puutetta.
"...ei kuulla sinussa enää huutoa yljälle eikä huutoa morsiamelle..."
Babylonilla ei ole tulevaisuutta.
"...sillä sinun kauppiaasi olivat maan mahtavia -
ja sinun velhoutesi villitsi kaikki kansat..."
Velhoudesta seurasi tiettyjä asioita.
"...ja hänestä on löydetty profeettain ja pyhien veri -
ja kaikkien veri, jotka maan päällä ovat tapetut."
Tuomio ei johtunut vain siitä, että ihmiset tavoittelivat omia asioitaan.
Edellä on sanottu, -
että nämä ihmiset halusivat tukahduttaa Jumalan ilmestymisen.
He surmasivat profeetat, koska he halusivat profetioiden loppuvan.
Kohdassa puhutaan myös pyhistä eli pyhitetyistä uskovista.
Profeettojen kautta tullut ilmoitus oli heidät pyhittänyt.
Kun olemme tekemisissä niiden kanssa, -
jotka ovat oikeassa suhteessa Jumalaan -
ja elävät kuuliaisina pyhityksessä, -
joihin Jumala on mielistynyt ja jotka eivät kapinoi, -
silloin tulee julki profetia.
Totean lopuksi seuraavaa.
Jos tahdot elää apostolien opetuksessa, -
pääset uudella tavalla sisälle profetioiden sanomaan.
Nähdään ensi viikolla Siunausta sinulle!
Toivottavasti sait siunauksen, josta voit kertoa muillekin
Tulethan taas ensi viikolla seuraamaan lähetystämme.
Saat meistä lisätietoa sivustoltamme LoveIsrael.org.
Siellä on lisää Baruchin opetusta videoina, -
joita voit katsella tai ladata koneellesi.
Nähdään ensi viikolla. Siunausta sinulle Jeesuksessa!
Suomentanut: Annamari Kortelainen