Shalom! Tervetuloa seuraamaan Veahavta et Israel -ohjelmaa.
Se tarkoittaa: Sinä rakastat Israelia.
Tri Baruch Korman selittää nyt puolen tunnin ajan Raamattua.
Hän on vanhempi luennoitsija Zera Avraham -instituutissa Israelissa.
Kurssit ovat hepreaksi, mutta hän opettaa kerran viikossa englanniksi.
Saat lisätietoa Israelin-työstämme sivuiltamme LoveIsrael.org.
Nyt on tri Baruchin vuoro.
Joskus joudumme olemaan epämieluisalla paikkakunnalla.
Pakenemmeko vai pyydämmekö Jumalalta muutosta?
Voimme ajatella, ettemme ole oikeassa paikassa.
Mutta Jumala tahtoo vallata itselleen tuon paikan.
Avataan Raamattu Ilmestyskirjan luvusta 2.
Tutkimme edelleen seitsemää seurakuntaa.
Jokainen niistä on maanpaossa, -
koska maanpakolaisuus vaatii muuttumista: -
luonteen muuttumista, uudistumista -
Jumalan tahdon ja tarkoitusperien mukaisesti.
Sitä Jumala näille seurakunnille opettaa.
Aloitamme kolmannen kirjeen, joka on kirjoitettu Pergamon seurakunnalle.
Ilm. 2:12: "Ja Pergamon seurakunnan enkelille kirjoita: -
'Näin sanoo hän, jolla on se kaksiteräinen, terävä miekka..."
Kaksiteräisellä miekalla surmattiin.
Joskus tarvitsemme nimenomaan kuolemaa.
Elämässämme voi olla asioita, joiden pitää kuolla.
Meidän täytyy päästää niistä irti, niin että Jumala voi ne ottaa pois.
Tällä seurakunnalla on montakin asiaa, -
jotka on luovutettava Jumalan valtaan.
"'Näin sanoo hän, jolla on se kaksiteräinen, terävä miekka..."
Tämä seurakunta on vaikealla paikkakunnalla.
"Minä tiedän, missä sinä asut: siellä, missä saatanan valtaistuin on..."
Juuri siellä vihollinen hallitsi.
Opimme tästä kohdasta sen, -
että jos huomaamme, että meitä vastassa on itse vihollinen, -
meidän pitää olla valmiita.
Puolellamme täytyy olla hän, jolla on oikeat sota-aseet.
Messias opetti tälle seurakunnalle, -
että he olivat hengellisessä taistelussa.
He asuivat paikkakunnalla, jossa vihollinen hallitsi.
Heidän tehtävänsä ei ollut paeta vaan valmistautua taisteluun.
Jae 13: "Minä tiedän, missä sinä asut: -
siellä, missä saatanan valtaistuin on; -
ja sinä pidät minun nimestäni kiinni etkä ole kieltänyt minun uskoani..."
He eivät olleet antaneet Jumalan totuudesta väärää kuvaa.
He eivät olleet kieltäneet uskoaan tai valehdelleet siitä.
Usko ja totuus liittyvät Raamatussa yhteen.
Koska he asuvat paikassa, jossa vihollinen on vahva, -
uskovia surmataan heidän uskonsa tähden.
"...niinäkään päivinä, jolloin Antipas, minun todistajani, minun uskolliseni..."
Antipas oli surmattu Pergamossa.
Emme tiedä, millaisessa perheessä Antipas oli kasvanut -
tai mitä hän oli tehnyt työkseen.
Tiedämme hänestä vain sen, -
että hänet surmattiin Messiaan totuuden tähden.
Ei ihmisestä muuta tarvitse tietääkään.
Jos kysyisit, mitä haluaisin ihmisten minusta ajattelevan, -
haluaisin heidän tietävän, että elin Messiasta varten.
Sen pitäisi olla tavoitteemme.
Tässä kohdassa mainitaan siis henkilö nimeltä Antipas.
Hän oli uskollinen todistaja eikä kieltänyt totuutta.
Hänet surmattiin siellä, missä vihollisen valtaistuin oli.
Voimme myös ymmärtää, -
että tämä kaupunki kuten edellinenkin oli epäjumalanpalveluksen tukikohta.
Siellä palvottiin epäjumalia aivan silminnähtävästi.
Epäjumalien palvonta oli asukkaille tärkeää.
Totuus Jumalasta oli ristiriidassa ihmisten mielitekojen kanssa.
Ristiriidasta seuraa se, että jonkin asian pitää kuolla ja väistyä.
Vihollinen oli tällä paikkakunnalla hyvin vahva.
Vaikka seurakunta teki myös jotain oikein, -
jakeessa 14 sanotaan: -
"Mutta minulla on vähän sinua vastaan: sinulla on siellä niitä, -
jotka pitävät kiinni Bileamin opista..."
Mistä tässä puhutaan?
Bileam oli ensinnäkin Jumalan profeetta.
Jumala puhui hänelle.
Ongelmana oli, ettei Bileam ollut täysin Jumalalle antautunut.
Hän tunsi totuuden mutta halusi kapinoida sitä vastaan, -
muttei kuitenkaan avoimesti vaan salaa.
Raamatussa kerrotaan Bileamista, -
että eräs kuningas tahtoi palkata hänet kiroamaan Israel.
Bileam kieltäytyi ja sanoi, että se olisi ollut Jumalan tahdon vastaista.
Jos näin oli, miksi tässä sanotaan: -
"Mutta minulla on vähän sinua vastaan: -
sinulla on siellä niitä, jotka pitävät kiinni Bileamin opista..."
Voimme lukea Bileamista kahdesta sananpaikasta.
Juudan kirjeen jakeessa 11 ja 2. Piet. 2:15:ssä -
sanotaan samaa.
Bileam vastusti Jumalan teitä, -
koska hän himoitsi petoksesta saatavaa palkkiota.
Bileam ei julkisesti kironnut Israelin lapsia.
Sitä vastoin hän opetti kuningas Baalakille salaa, -
miten laittaa israelilaisten eteen kompastuskivi.
Hän opetti, miten saada israelilaiset palvomaan epäjumalia -
ja tekemään muuta syntiä lihan himojen tyydyttämiseksi.
Profeettana hän tiesi, mitkä Israelin heikkoudet olivat.
Bileam käytti niitä hyväkseen.
Bileamin oppi on sitä, ettei heikkouksia vahvisteta -
vaan käytetään niitä omaksi hyödyksi.
Sellaista Jumala vihaa. Jae 14: -
"Mutta minulla on vähän sinua vastaan: -
sinulla on siellä niitä, jotka pitävät kiinni Bileamin opista, -
hänen, joka opetti Baalakia virittämään Israelin lapsille -
sen viettelyksen, että söisivät epäjumalille uhrattua -
ja haureutta harjoittaisivat."
Sen seurauksena Israel lankesi syntiin -
ja Jumalan piti sitä kurittaa tuomiolla.
Bileam yritti saavuttaa omat tavoitteensa, -
muttei halunnut niin tehdessään kuitenkaan vaikuttaa jumalattomalta.
Hän antoi itsestään väärän käsityksen.
Olemmeko läpinäkyviä toiminnassamme?
Hermostuisimmeko, jos Jumala tietäisi oikeat motiivimme? Ja hänhän tietää.
Hän koettelee henkemme.
Vai olemmeko kuten Daavid, joka sanoi: -
"Jumala, koettele minua, ja katso, onko sydämessäni vääriä motiiveja."
Daavid avasi sydämensä Jumalan tutkia.
Bileam taas luuli pääsevänsä kuin koira veräjästä, vaikka oli petollinen.
Jae 15: "Niin on myös sinulla niitä, -
jotka samoin pitävät kiinni nikolaiittain opista."
Nikolaiitat halusivat hallita ja painaa alas.
Sekä Bileamin opin kannattajat että nikolaiitat olivat itsekeskeisiä.
He yrittivät tehdä niin, kuin itse oikeaksi näkivät, -
sen sijaan, että olisivat olleet alamaisia Jumalalle.
He eivät miettineet, miten olisivat olleet siunauksena ja rohkaisuna -
sekä auttamassa ihmisiä muuttumaan Jumalan tahdon mukaan.
Sen sijaan he viettelivät ihmisiä lankeamaan.
He halusivat kunnian itse eivätkä halunneet antaa sitä Jumalalle.
Tässä seurakunnassa oli hyvääkin, -
mutta he suvaitsivat keskuudessaan ketä vain.
He eivät pitäneet seurakunnassa kuria eivätkä ajatelleet niitä, -
jotka levittivät seurakunnassa omia oppejaan.
Heitä Jumala vihasi.
Vääräoppisille oli yhä toivoa, jos he tekisivät parannuksen.
Jos pyydät Jumalaa näyttämään, miten hän sinut näkee, -
hän ilmaisee sinulle parannuksen teon tarpeen.
Sinun pitää muuttua ja suostua Sanalle alamaiseksi.
Jae 16: "Tee siis parannus; mutta jos et, -
niin minä tulen sinun tykösi pian ja sodin heitä vastaan suuni miekalla."
Tässä puhutaan uskoville.
Jos elämäsi on ristiriidassa Sanan kanssa, -
vedät puoleesi Jumalan tuomiota.
Muista, millaisella kaavalla kirjeet on kirjoitettu.
Aluksi Messias Jeshua ilmestyy kullekin seurakunnalle eri tavoin.
Jakeessa 12 kerrotaan, miten hän ilmestyi tälle seurakunnalle.
"Näin sanoo hän, jolla on se kaksiteräinen, terävä miekka..."
Kaksiteräinen miekka on ase.
Katsotaan jakeesta 16, miksi Messias ilmoitti itsensä näin.
"Tee siis parannus; mutta jos et, -
niin minä tulen sinun tykösi pian ja sodin heitä vastaan suuni miekalla."
Luvussa 19 kerrotaan, -
että palatessaan hän tuomitsee.
Hän käyttää vihassaan suunsa miekkaa.
Puhuuko Messias siinä uskoville? Ei, vaan seurakunnalle.
Hän haluaa vahvistaa sitä.
Joskus vahvistaessa täytyy myös puhdistaa.
Messiaasta puhutaan myös puhdistavana sulatusuunina.
Puhdistusprosessissa poistuvat epäpuhtaudet.
Ennen kuin tulkitsemme tämän jakeen väärin, katsotaan, miten se jatkuu.
Jakeessa 16 kehotetaan tekemään parannus.
Kun tosiuskova huomaa tekevänsä jotain Jumalan Sanan vastaista, -
he tekevät pian parannusta. He tahtovat elää Sanan mukaan.
Mutta jos joku ei tee parannusta, hän ei ole uskossa.
Hän on valheveli, joka antaa valheellisen todistuksen.
Hän sanoo: "...minä tulen sinun tykösi pian -
ja sodin heitä vastaan suuni miekalla."
Jae 17: "Jolla on korva, se kuulkoon, mitä Henki seurakunnille sanoo."
Jae 17 jatkuu: -
"Sille, joka voittaa..."
Voittaminen ja parannuksen teko liittyvät yhteen.
Jos haluan olla voittaja, minun pitää muuttua.
Parannuksen teko liittyy läheisesti voittamiseen.
Vasta kun muutan elämässäni tietyt asiat, voin voittaa.
Jae 17: -
Sille, joka voittaa, minä annan salattua mannaa..."
"Salatusta mannasta" on kaksi päätulkintaa.
Heprealaiskirjeessä kerrotaan, -
että Jumala käski laittaa mannaa sisältävän astian liitonarkkiin.
Tarkoituksena oli näyttää, että vain kun Jumalan manna meitä ravitsee, -
me voimme noudattaa Jumalan käskyjä, -
jotka myös oli talletettu arkkiin.
Manna antaa meille voiman noudattaa Jumalan käskyjä.
Ravinto ja kuuliaisuus kuuluvat yhteen.
Mannaa saivat alun perin Israelin lapset erämaassa.
He eivät olisi selviytyneet vaelluksesta ilman mannaa.
Jumala sanoo tässä Pergamon seurakunnalle seuraavaa.
Heistä tule Jumalan suunnitelman mukaisia ihmisiä, -
jotka kykenevät kukistamaan vihollisen tukikohdan, -
jos he turvautuvat omiin voimiinsa ja kykyihinsä.
Siksi hän sanoo: "Sille, joka voittaa, minä annan salattua mannaa -
ja annan hänelle valkoisen kiven..."
Kun ihmistä syytettiin, paikalla oli todistajia.
Lopuksi valamiehistö äänesti, -
ja syytetty sai joko mustan tai valkean kiven.
Valkoinen kivi merkitsi epäilyistä puhdistumista.
Valkoinen kivi puhuu syyttömäksi julistamisesta.
Ainut tapa olla voittajana omalla paikkakunnallaan -
ja omissa olosuhteissaan, -
on ymmärtää, että on syyttömäksi julistettu.
Jumala on julistanut meidät syyttömiksi.
Siitä seuraa läheisyys Jumalaan.
Tarkoituksena on se, että meistä tulee uusi luomus.
Eli Pergamon seurakunnalle puhutaan parannuksen teosta eli muutoksesta.
Pitääkö minun siis yrittää kovasti muuttua? Ei.
Muutos on tulosta syyttömäksi julistamisesta.
Saat nauttia Jumalan läheisyydestä. Läheisyys Jumalaan muuttaa uudeksi.
Syyttömäksi julistamisesta syntyy uutta.
Siksi tässä sanotaan: "...annan hänelle valkoisen kiven -
ja siihen kiveen kirjoitetun uuden nimen..."
Olen opettanut nyt muutamasta asiasta.
Johannes lainaa Ilmestyskirjassa -
tuttuja kohtia Vanhan testamentin profetioista -
ja liittää ne uuteen asiayhteyteen.
Hän punoo ne yhteen toisten sananpaikkojen kanssa, -
jotta saamme täydemmän ilmestyksen Jumalan suunnitelmista.
Katsotaan vielä kolmannen kirjeen loppua: -
"...annan hänelle valkoisen kiven -
ja siihen kiveen kirjoitetun uuden nimen..." Nimi on kaiverrettu kiveen.
Minulle tulee tästä mieleen Sakarjan profetia, -
koska siellä puhutaan kiven kaivertamisesta.
Se muistuttaa Messiaan työstä.
Messiaan työ ei ole väliaikaista, -
niin että yhtenä päivänä se vaikuttaa mutta toisena ei.
Kaiverrus kertoo pysyvyydestä.
Kiveen kaiverretaan uusi nimi.
Se puhuu uudesta luonteesta ja luomuksesta.
Tämän raamatunkohdan aiheena on muutos.
Haluammeko Jumalan muuttavan meitä?
Olemmeko sitoutuneita taisteluun, johon Jumala on meidät asettanut?
Useimmat nykyajan uskovat olisivat lähdössä -
vihollisen hallitsemasta Pergamosta ensimmäisellä bussilla pois.
He haluavat päästä taisteluista hengelliseen lepokotiin.
Mutta taistelut loppuvat vasta, kun kuolemme.
Ne loppuvat siellä, missä ei ole tilaisuutta todistaa.
Siellä ei myöskään Jumalan voima pääse ilmenemään elämässäsi.
Koska ristiriidat ja vastustus puuttuvat, -
voit luottaa itseesi.
Teet, minkä näet oikeaksi, eikä sinun tarvitse kokea hengellistä taistelua.
Sellainen ongelma useimmilla on.
Jos asenteesi on sellainen, et ole valmis lopunaikoihin.
Pergamon seurakunnalle kerrottiin siitä, -
mitä meidänkin on tiedettävä itsestämme ja Jumalan toiminnasta, -
jotta voimme olla valmiita hengelliseen taisteluun, koska aika on lähellä.
"Sille, joka voittaa, minä annan salattua mannaa -
ja annan hänelle valkoisen kiven ja siihen kiveen kirjoitetun uuden nimen -
jota ei tiedä kukaan muu kuin sen saaja.'"
Sana "tietää" on peräisin sanasta "kokea".
Saamme uuden identiteetin, "...jota ei tiedä kukaan muu kuin sen saaja.'"
Tämän raamatunkohdan tarkoitus on kertoa meille, -
siitä uudesta tilasta, johon me muutumme Messiaassa.
Kaikki on seurausta suhteestamme Messiaaseen.
Riippuvuutemme hänestä saa tuon suhteen aikaan.
Kun joku katselee päätöksiäsi ja elämääsi, -
näkeekö hän Jumalasta riippuvaisen ihmisen?
Israelin lapset olivat erämaassa 40 vuotta. Ajattelepa hetki.
Miten niin iso joukko olisi selviytynyt erämaassa -
ilman Jumalan yliluonnollista huolenpitoa?
Sanassa puhutaan korvessa (erämaassa) olevasta seurakunnasta.
Jumala toi Israelin lapset erämaahan, -
mutta heitä vaivasi uskon puute. He eivät olleet antautuneet totuudelle.
Jumala piti heitä erämaassa 40 vuoden ajan.
Luku 40 tarkoittaa muutosta.
Ajattele, miten monessa sanankohdassa esiintyy luku 40.
Esimerkiksi Messiasta koeteltiin 40 päivän ajan. Sitten alkoi hänen työnsä.
Joudumme usein vaikeisiin olosuhteisiin.
On ahdistusta ja vainoja, -
koska silloin voimme osoittaa muille luottamuksemme Jumalaan.
Se, joka on meissä, on suurempi kuin se, joka on maailmassa.
Meidän ei tarvitse pelätä eikä hätääntyä.
Meidän ei tarvitse keskittyä meitä ympäröiviin tapahtumiin.
Pitäydytään siinä, että olemme Messiaassa uusia luomuksia.
Aivan kuten Jumala ruokki Israelia erämaassa 40 vuotta, -
hän ruokkii meitä ja täyttää jokaisen tarpeemme.
Näin voimme todistaa kuuluvamme hänelle.
Sellainen asenne on suurin ase vihollista vastaan.
Vihollinen ei voi voittaa Herraan turvautuvaa.
Tutkimme ensi viikolla Ilmestyskirjaa lisää.
Toivottavasti sait siunauksen, josta voit kertoa muillekin.
Tulethan taas ensi viikolla seuraamaan lähetystämme.
Saat meistä lisätietoa sivustoltamme LoveIsrael.org.
Siellä on lisää Baruchin opetusta videoina, -
joita voit katsoa tai ladata koneellesi.
Nähdään ensi viikolla. Siunausta sinulle Jeesuksessa!
Suomennos: Annamari Kortelainen