Shalom! Tervetuloa seuraamaan Veahavta et Israel -ohjelmaa.
Se tarkoittaa: Sinä rakastat Israelia.
Tri Baruch Korman selittää nyt puolen tunnin ajan Raamattua.
Hän on vanhempi luennoitsija Zera Avraham -instituutissa Israelissa.
Kurssit ovat hepreaksi, mutta hän opettaa kerran viikossa englanniksi.
Saat lisätietoa Israelin-työstämme sivuiltamme LoveIsrael.org.
Nyt on tri Baruchin vuoro.
Rauha on hyvin tärkeä sana Raamatussa.
Vanhassa testamentissa se viittaa useimmiten -
Jumalan tarkoitusperiin ja tahtoon.
Sanan kreikankielinen vastine -
tarkoittaa rauhaa sanan normaalissa merkityksessä eli konfliktin puutetta.
Kreikan sana "rauha" voi myös viitata Jumalan tahdon toteutumiseen.
Jatketaan siitä, mihin jäimme viime viikolla.
Otetaan esille Heprealaiskirjeen luku 12.
On tärkeä Sanan kuulemisen lisäksi myös samalla lukea sitä.
Otetaan siis esille Hepr. 12:14.
Uudesta testamentistakin löytyy käskyjä.
Jumalan ilmoitus annetaan usein käskyjen muodossa.
Älä halveksi käskyjä vaan ole niille alamainen. Ne antavat viisautta.
Näin voimme kulkea Jumalan Hengen johdossa ja voimassa.
Silloin Jumalan tahto voi toteutua, ja seurauksena on ikuinen rauha.
Hepr. 12:14: "Pyrkikää rauhaan kaikkien kanssa..."
Rauhaan pyrkimistä voi ajatella kahdella tavalla.
Ensinnäkin se tarkoittaa sitä, ettemme taistele toistemme kanssa.
Toinen sanankohta lisää: Jos mahdollista on ja mikäli teistä riippuu.
Pyri aina sovintoon.
Älä anna itsesi ja jonkun toisen välillä olla pahaa verta.
Pyrkiminen on aktiivista toimintaa.
Sanassa sanotaan, että meillä on sovituksen virka.
Jae 14: "Pyrkikää rauhaan kaikkien kanssa ja pyhitykseen [pyhyyteen]..."
Katsotaan, miten sanankohta jatkuu.
Raamatunkäännöksissä voidaan muuttaa sanajärjestystä, -
jotta kohtaa olisi helpompi lukea.
Mutta silloin menetämme joskus jotain sanankohdan sisällöstä.
Eli siinä sanotaan: "Pyrkikää rauhaan kaikkien kanssa..."
Eli tavoitelkaa Jumalan tahtoa kaikissa tilanteissa sekä pyhyyttä.
Kohdassa yritetään sanoa, -
että Jumalan tahdon ja pyhyyden välillä on yhteys.
"...sillä ilman sitä [pyhitystä] ei kukaan ole näkevä Herraa..."
Pyhitys on kuuliaisuutta Jumalalle.
Jos et elä kuuliaisena, et näe Herraa.
Se tarkoittaa sitä, ettet ymmärrä syvällisesti, kuka Jumala on -
ja mikä hänen tahtonsa on eri tilanteissa.
Heprealaiskirjeessä kuvataan periaatteita käskyjen muodossa.
Siellä kerrotaan, miten meidän tulee suhtautua Jumalan ilmoitukseen, -
jotta hänen tarkoitusperänsä toteutuisivat ja meistä näkyisi pyhyys.
Silloin ihmiset näkevät, että meillä on yhteys Jumalaan.
Eräs nuori juutalaisnainen tuli uskoon.
Hän todisti tulleensa uskoon, -
koska oli nähnyt pyhyyden naisessa, joka hänelle kertoi ilosanoman.
Älä siis väheksy pyhyydessä elämisen merkitystä.
Hepr. 12:15: "...ja pitäkää huoli siitä, -
ettei kukaan jää osattomaksi Jumalan armosta..."
Tämä jae ymmärretään usein väärin.
Siksi sen pohjalta voi syntyä väärä teologinen käsitys.
Siinä kehotetaan huolehtimaan, ettei kukaan jää armosta osattomaksi.
Joskus tällä jakeella perustellaan pelastuksen menettämistä.
Mutta Heprealaiskirjeessä on sanottu toistuvasti, ettei näin voi käydä.
"Pitäkää huolta" tarkoittaa valvomista.
Se on sama sana, joka kuvaa erästä Jumalan huoneen virkaa, -
seurakunnan kaitsijan tehtävää.
Tässä on sama sana verbinä ja käskymuodossa.
"Valvokaa, ettette jää ilman Jumalan armoa."
Jotta ymmärtäisimme jakeen oikein, -
meidän tulee ymmärtää armo sen täydessä raamatullisessa mielessä.
Monesti armon ajatellaan liittyvän vain pelastukseen.
Kyllä me pelastumme armosta.
Armoon kuuluu kuitenkin muutakin.
Raamatussa sanotaan: -
Armo "kasvattaa meitä, että hylkäisimme jumalattomuuden -
ja eläisimme vanhurskaasti tässä maailmanajassa."
Hepr. 12:15:ssä puhutaan juuri armon kasvattavasta puolesta.
Älä jää osattomaksi armon oikeaan elämään kasvattavasta vaikutuksesta.
Jae 15: -
"...pitäkää huoli siitä, ettei kukaan jää osattomaksi Jumalan armosta..."
Jos emme elä oikein, elämme väärin.
Armo kasvattaa minua niin, että Toora, Sana, näkyy minusta.
Tooran koko sanoma voidaan tiivistää sanoilla: -
Ve-ahavta le-reacha kamocha. Rakasta lähimmäistä kuten itseäsi.
Jos emme anna armon kasvattaa meitä rakastamaan toisia, -
seurauksena on katkeruus.
"...'ettei mikään katkeruuden juuri pääse kasvamaan -
ja tekemään häiriötä', -
ja monet sen kautta tule saastutetuksi..."
Kreikankielessä sana "saastuttaa" ei ole tavallinen sana.
Jos minussa on katkeruuden juuri enkä rakasta lähimmäistäni, -
elämästäni ei näy armon kasvattava vaikutus, -
joka ei pelasta vaan pyhittää.
Syntyy katkeruuden juuri, joka tuo häiriötä.
Tuo juuri saastuttaa emmekä voi olla Jumalan käytössä.
Emme ole sopivassa tilassa Jumalan käyttöön.
Saastutus ei kuitenkaan estä pelastumista.
Se estää vain Jumalan käytössä ja suunnitelmissa olemisen.
Saastutukseen auttaa parannuksen teko, katumus.
"...pitäkää huoli siitä, ettei kukaan jää osattomaksi Jumalan armosta, -
'ettei mikään katkeruuden juuri pääse kasvamaan ja tekemään häiriötä', -
ja monet sen kautta tule saastutetuiksi..."
Jakeessa 16 puhutaan Eesausta.
Eesauhan möi esikoisoikeutensa ja sen mukana menetti siunauksen.
Monien tunnettujen raamatunopettajien mielestä, -
hämmästyttävää kyllä, Eesau toimi oikein.
Jaakobia pidetään petturina. Ei hän pettänyt.
Jaakob teki sen, mitä hänen pitikin tehdä.
Hänen äitinsä käski hänen pukea ylleen eläimen nahat, -
koska hän ymmärsi sen Jumalan tahdoksi.
Eesau puolestaan möi esikoisoikeutensa Jaakobille.
Jaakob ei tehnyt mitään väärää.
Huomaa, mitä tässä raamatunkohdassa sanotaan.
Siinä puhutaan katkeruudesta, joka estää Jumalan käytössä olemisen.
Siksi tässä mainitaan Eesau.
Jae 16: -
"...ja ettei kukaan olisi haureellinen tahi epäpyhä niinkuin Eesau..."
Ei siinä puhuta Jaakobista vaan Eesausta.
On hyvin ongelmallista, että kun 1. Moos. 27-28:aa opetetaan, -
Eesaun väitetään toimineen oikein. Se ei ole raamatullista.
Uudessa testamentissa sanotaan, -
että Eesau oli haureellinen ja epäpyhä.
"...Eesau, joka yhdestä ateriasta myi esikoisuutensa."
Eesau ei ollut kiinnostunut Jumalan tarkoitusperistä.
"Sillä te tiedätte, että hänet sittemminkin, -
kun hän tahtoi päästä siunausta perimään, hyljättiin; -
sillä hän ei löytänyt tilaa peruutukselle..."
Tässä tarkoitetaan seuraavaa.
Vaikka katuisimmekin, emme aina saa takaisin, mitä menetimme.
Eesau todella tahtoi siunauksen.
Hän pyysi sitä kyynelin, mutta asiaa ei voitu peruuttaa.
"...vaikka hän kyynelin sitä pyysi."
Ymmärtääksemme jakeen 18 -
meidän täytyy palata 2. Moos. 19:ään.
Luethan sen luvun.
Seuraavassa luvussa kerrotaan kymmenen käskyn antamisesta.
Luvussa 19 puhutaan mielenkiintoisesta tapahtumasta.
Israelilaiset olivat Siinain vuoren juurella.
Vuorelta näkyi tulta ja savua.
Kuului pasuunoiden pauhina.
Jumala puhui korvin kuultavalla äänellä.
Jumala alkoi puhua ja tuli lähelle.
Kansa oli peloissaan.
He sanoivat: "Emme halua kuunnella Jumalaa vaan Moosesta, -
jottemme kuolisi."
He olivat juuri kuulleet, mitä Jumala heiltä odotti,-
ja ymmärsivät, miten kaukana olivat.
Siksi heitä pelotti.
Mooses sanoi heille, ettei Jumala aikonut heitä tuhota -
vaan antaa heille yliluonnollisen kokemuksen itsestään, -
jotta he tuntisivat Jumalan ja pelkäisivät häntä.
He eivät olisi voineet tehdä niin helposti syntiä.
Jumala olisi halunnut muuttaa heidät, mutta he kieltäytyivät.
Koska kansa kieltäytyi Jumalan suuresta siunauksesta, -
seurasi paljon surua, syntiä ja vastoinkäymisiä.
Meidän tulee muistaa ne ymmärtääksemme Hepr. 12:n.
Katsotaan jaetta 18.
Puhuessaan Siinain vuoresta kirjoittaja sanoo meistä uskovista: -
"Sillä te ette ole käyneet sen vuoren tykö, jota voidaan käsin koskea -
ja joka tulessa palaa, ettekä synkeyden, ette pimeyden, -
ette myrskyn, -
ette pasunan kaiun ettekä äänen tykö, -
joka puhui niin, että ne, jotka sen kuulivat, -
pyysivät, ettei heille enää puhuttaisi..."
Siinä kuvataan hyvin 2. Moos. 19:n tapahtumia.
Jeshuan ilosanoma ei ole tuonut meitä Siinain vuorelle, -
jossa näkyi tulenlieskoja ja savua ja kuului pasuunoiden pauhinaa.
Siellä kuului myös pelottava ääni, jota kansa ei halunnut kuunnella.
Tällaista emme ole kokeneet. Jae 20: -
"...sillä he eivät voineet kestää tätä käskyä: -
'Koskettakoon vuorta vaikka eläinkin, se kivitettäköön'..."
Textus receptus lisää: "...ja lävistettäköön keihäällä tai nuolella."
Siinain vuorelle sai mennä ainoastaan Mooses.
Jos vuorta koskettaisi joku muu, jota Jumala ei ollut hyväksynyt, -
hän kuolisi. Sääntö koski myös eläimiä.
Eläimet saattoivat liikkua laiduntaessaan.
Jos tietämätön ja vailla ilmestystä oleva eläin koskettaisi vuorta, -
se piti kivittää tai lävistää kuoliaaksi.
Juutalaisuudessa eläin saatiin surmata vain teurastamalla -
eli viiltämällä sen kaula auki, joka on kivuton toimenpide.
Vain tässä kohdassa eläin saatiin tappaa toisella tavalla.
Syynä oli vuoren pyhyys.
Ymmärrät varmasti, miksi kansaa pelotti.
Kokemus olisi voinut olla valtava, -
mutta kansa ei kuunnellut, mitä sille sanottiin.
Jae 21: -
"...ja niin hirmuinen oli se näky, että Mooses sanoi: -
'Minä olen peljästynyt ja vapisen'."
Sellainen oli kokemus Siinain vuoresta.
Mutta meitä ei viedäkään Siinain vuoren kokemukseen, -
"...vaan te olette käyneet Siionin vuoren tykö -
ja elävän Jumalan kaupungin, taivaallisen Jerusalemin tykö, -
ja kymmenien tuhansien enkelien tykö..."
Emme ole Messiaaseen uskovina Siinain vaan Siionin vuoren luona.
Mitä sana Siion tarkoittaa?
Sanasta Siion saadaan sana metsuian, erinomainen.
Meidät on tuotu erinomaisen vuoren luo, -
jossa Jumala tahtoo antaa meille jotain erinomaista.
"Olette käyneet...
taivaissa kirjoitettujen esikoisten juhlajoukon ja seurakunnan tykö, -
ja tuomarin tykö, joka on kaikkien Jumala, -
ja täydellisiksi tulleitten vanhurskasten henkien tykö..."
Tässä puhutaan lopputulemasta.
Meidät on kirjattu esikoisten seurakuntaan, -
mikä tarkoittaa sitä, että meille kuuluu perintö.
"...ja tuomarin tykö, joka on kaikkien Jumala, -
ja täydellisiksi tulleitten vanhurskasten henkien tykö, -
ja uuden liiton välimiehen, Jeesuksen, tykö, -
ja vihmontaveren tykö, joka puhuu parempaa kuin Aabelin veri."
Miksi tässä mainitaan Aabel?
Juutalainen tausta auttaa ymmärtämään Heprealaiskirjettä.
Rabbien kirjoituksissa kunnioitetaan Aabelia, -
koska hän antoi Jumalaa miellyttävän uhrin.
Hän teki niin, koska oli ymmärtänyt, mikä Jumalan tahto oli.
Koska Aabel toimi oikein, -
hänen antamaansa uhria pidetään esimerkillisenä.
Meidänkin tulisi kuunnella Jumalaa ja antaa hänelle se, mitä hän tahtoo -
eikä sitä, mitä itse luulemme hänen tahtovan.
Kyse on siitä, -
onko ajatus uhrin antamisesta lähtöisin meistä vai Jumalasta.
Aabel toimi oikein, ja hänen uhriaan arvostetaan suuresti.
Tämä sanankohta tarkoittaa seuraavaa.
Messiaan toiminta oli vielä suurempaa kuin Aabelin, -
kun hän antoi alttiiksi oman henkensä ja tuli uuden liiton välimieheksi.
Sana "uusi" liittyy aina Jumalan valtakuntaan.
Aabelin uhri oli hyvä tässä ajassa.
Messiaan uhri taas takaa meille myös iankaikkisen valtakunnan.
Jakeessa 25 on varoitus. Jotta ymmärtäisimme sen, -
meidän on muistettava, mitä 2. Moos. 19:ssä tapahtui.
Jae 25: -
"Katsokaa..." Se tarkoittaa varomista ja vaarin ottamista.
"Katsokaa, ettette torju luotanne häntä, joka puhuu; -
sillä jos nuo, jotka torjuivat luotaan hänet, -
joka ilmoitti Jumalan tahdon maan päällä..."
Siinä viitataan Siinain vuoreen -
ja kansaan, joka hylkäsi Jumalan tarjouksen.
Mooses sanoi heille: "Ei Jumala tahdo teitä tuhota.
Olette ymmärtäneet väärin sen, miksi Jumala lähestyy teitä."
Mutta he "torjuivat luotaan hänet, joka ilmoitti Jumalan tahdon maan päällä."
He torjuivat sen, mitä Jumala sanoi heille Mooseksen kautta.
"...sillä jos nuo... eivät voineet päästä pakoon, -
niin paljoa vähemmän me, jos käännymme pois hänestä, -
joka ilmoittaa sen taivaista." Siinä puhutaan Messiaasta.
Ei ole hyvä kääntyä pois siitä, mitä Messias on ilmoittanut.
Oli jo paha asia, kun kansa torjui luotaan Mooseksen.
Mutta jos me torjumme Messiaan antaman taivaallisen ilmoituksen, -
miten paljon suuremman rangaistuksen saamme.
Osamme on silloin ikuinen kadotus.
Jae 26: "Silloin hänen äänensä järkytti maata..."
Koko Siinain vuori järisi, kun Jumala antoi siellä kymmenen käskyään.
"Silloin hänen äänensä järkytti maata, mutta nyt hän on luvannut sanoen: -
'Vielä kerran minä liikutan maan, jopa taivaankin'."
"Vielä kerran", eti hapax, tarkoittaa, että siinä lainataan taas VT:a.
Jae 27: -
"'Vielä kerran minä liikutan maan, jopa taivaankin'."
Siinä lainataan Haggain kirjaa.
Mitä tulee mieleen, kun mainitaan taivas ja maa?
Luomakunta. Siinä puhutaan toisesta luomakunnasta, valtakunnasta.
Mitä tästä opimme?
Kansa, joka hylkäsi Mooseksen sanat, -
joutui 40 vuodeksi erämaahan.
Monet kuolivat sinne kadotettuina. Seurauksena oli ankara rangaistus.
Jos näin kävi niille, jotka hylkäsivät Mooseksen saaman ilmoituksen, -
miten käykään niille, jotka hylkäävät Messiaan antaman ilmoituksen?
"Puhuin kerran, ja maa järisi.
Puhun uudelleen, niin että taivas ja maa järisevät."
Silloin tulee Jumalan valtakunta, josta sanoman hylänneet jäävät paitsi.
Jae 27: -
"Mutta tuo 'vielä kerran' osoittaa, että ne, mitkä järkkyvät..."
Kreikankielessä on sana metathesin.
Tästä kohdasta voisi pitää kokonaisen saarnan.
Siinä puhutaan siirtymävaiheesta, muutoksesta.
Ensi viikolla katsomme kohtaa tarkemmin.
Kohta liittyy siihen, -
mitä Hepr. 6:ssa ja 7:ssä sanottiin kreikan sanasta metatithemi.
Se tarkoittaa kahden asian rinnastamista.
Vasta rinnastettuamme tietyt kaksi asiaa, ymmärrämme jakeen.
Sanan metatithemi ymmärtäminen on Heprealaiskirjeessä tärkeää.
Nyt käytetään samantapaista sanaa, jonka useimmat tutkijat sivuuttavat.
He puhuvat siirtämisestä, mutta se pitää ymmärtää oikein.
Vasta sitten ymmärrämme oikein, mitä Jumala tässä sanoo -
meille uuden liiton uskoville.
Heprealaiskirjeen luvun 12 loppu on tärkeä, -
jotta ymmärtäisimme Jumalan valtakuntaa paremmin.
Nähdään ensi viikolla. Siunausta!
Toivottavasti sait siunauksen, josta voit kertoa muillekin.
Tulethan taas ensi viikolla seuraamaan lähetystämme.
Saat meistä lisätietoa sivustoltamme LoveIsrael.org.
Siellä on lisää Baruchin opetusta videoina, -
joita voit katsella tai ladata koneellesi.
Nähdään ensi viikolla. Siunausta sinulle Jeesuksessa!
Suomennos: Annamari Kortelainen