Shalom! Tervetuloa seuraamaan Veahavta et Israel -ohjelmaa.
Se tarkoittaa: Sinä rakastat Israelia.
Tri Baruch Korman selittää nyt puolen tunnin ajan Raamattua.
Hän on vanhempi luennoitsija Zera Avraham -instituutissa Israelissa.
Kurssit ovat hepreaksi, mutta hän opettaa kerran viikossa englanniksi.
Saat lisätietoa Israelin-työstämme sivuiltamme LoveIsrael.org.
Nyt on tri Baruchin vuoro.
Monesti ihmiset pelkäävät olla yksin.
Jos elämme kuuliaisina tässä maailmassa, -
joudumme monesti olemaan yksin.
Jumalalle uskolliset joutuvat olemaan usein yksin.
Lähestymme lopun aikoja, -
mistä on olemassa profeetallisia merkkejä.
Meitä jo valmistellaan lopun aikoihin.
Jumalalle uskolliset voivat joutua puolustamaan näkökantaansa yksin.
Mutta Heprealaiskirje muistuttaa meitä eräästä tärkeästä asiasta.
Otetaan Raamatusta esiin Heprealaiskirjeen luku 12.
Hepr. 12:1 on luultavasti kirjeen tunnetuimpia jakeita.
Otetaan esille Hepr. 12:1.
Edellisessä luvussa puhuttiin uskoa osoittaneista ihmisistä -
alkaen Aabelista, Eenokista, Aabrahamista, Iisakista ja Jaakobista.
Siellä mainittiin myös Mooses, Joosua, Raahab ja monia muita.
Hepr. 12:1 alkaa sanalla "sentähden". Siinä viitataan luvun 11 ihmisiin -
sekä luvun lopun opetukseen siitä, -
että ihmisen uskolla voi olla iankaikkista vaikutusta toisille.
Ihminen voi kieltäytyä ottamasta vastaan palkkioita tässä ajassa -
ja odottaa, kunnes saa ne Jumalan tulevassa valtakunnassa.
Ne siunaukset ovat ikuisia eivätkä vain tätä aikaa varten.
Huomaa sen valossa, mitä 12:1:ssä sanotaan: -
"Sentähden, kun meillä on näin suuri pilvi todistajia ympärillämme..."
Kun elät Jumalan tarkoitusperiä varten, -
muista Hepr. 11:ssa mainittujen ihmisten kuuliaisuutta.
Muista, miten usko näkyi heidän elämästään -
ja miten Jumala toimi heidän elämässään.
He voittivat kuninkaita ja lähettivät viholliset matkoihinsa.
Meitä ympäröi siis suuri pilvi todistajia.
Miten meidän tulisi reagoida asiaan?
Jakeen 1 loppuosassa vastataan kysymykseen.
"...pankaamme mekin pois kaikki, mikä meitä painaa..."
Siinä puhutaan taakoista, jotka estävät meitä kulkemasta eteenpäin.
Meidäthän on kutsuttu taivaallisella kutsumuksella.
Kun olemme kuuliaisia, osoitamme uskoa, luotamme Jumalaan -
ja toteutamme hänen Sanaansa käytännössä, kasvamme hengellisesti.
Kasvu saa meidät näkemään asioita Jumalan näkökulmasta.
Vihollinen ei pidä siitä vaan tahtoo painaa meitä alaspäin.
Meitä kehotetaan tässä panemaan taakat syrjään.
Jatko auttaa meitä ymmärtämään asiaa paremmin: -
"... ja synti, joka niin helposti meidät kietoo..."
Monenlaiset asiat voivat painaa meitä alaspäin.
Mutta jos teemme syntiä, se kietoo meidät.
Jos olemme alaspainettuja ja synnin siteissä, emme pääse eteenpäin.
Meidän on siis jätettävä taakat ja synnit pois elämästämme.
"... ja juoskaamme kestävinä..."
Kun käännymme pois maailman houkutuksista, jotka painavat alas, -
ja kun teemme parannusta synnistä, joka vangitsee helposti, -
silloin kykenemme juoksemaan -
"kestävinä edessämme olevassa kilvoituksessa..."
Juoksukilpailuun viittaaminen -
vaatii valmistelua.
Sinun täytyy ymmärtää, millainen rata sinun pitää juosta.
Silloin voit valmistautua kunnolla ja juosta viisaassa rytmissä.
Jos juokset miten sattuu, et saa palkintoa.
Paavali kehottaa juoksemaan niin, että saamme palkinnon.
"...juoskaamme kestävinä edessämme olevassa kilvoituksessa..."
Jakeessa 2 on sama sana, jonka näimme viime viikolla.
Kyseessä on sana nähdä tai havaita, mutta siinä on tärkeä etuliite.
Kyseessä on sana "katsoa poispäin jostain".
Nähdäksemme kunnolla meidän tulee katsoa oikeasta näkökulmasta.
Meillä pitää olla oikea tähystyspaikka.
Jos elämme oman mielemme mukaan, -
ja taakat alkavat painaa ja synnit kietoa meitä, -
emme näe asioita oikeasta perspektiivistä.
Silloin minulta puuttuu sekä oikea perspektiivi että kestävyys.
Mutta kun käännyn pois tästä maailmasta -
ja teen parannusta synnistä, -
saan kestävyyttä ja näen asiat oikein.
Siksi jakeessa 2 sanotaan: -
"...silmät luotuina uskon alkajaan ja täyttäjään..."
Kyse on uskon alkajasta tai perustajasta.
"...uskon alkajaan ja täyttäjään..."
Sana "täyttää" ei merkitse vain loppuun pääsemistä -
vaan viittaa myös täydellisyyteen.
Hän aloittaa uskomme ja saattaa matkamme päätökseen, -
täydelliseen päätökseen.
Kyse ei ole meistä vaan hänestä, -
joka on uskomme alkaja ja täyttäjä.
Kyseessä on Messias, -
joka teki jotain samasta perspektiivistä katsoen.
"... joka hänelle tarjona olevan ilon sijasta [tai vuoksi] -
kärsi ristin..."
Messias kärsi ristin ja pääsi maaliin.
Hän antoi elämänsä alttiiksi.
Hän toimi niin siksi, että hänellä oli tietty näkökulma.
Hän näki, millainen ilo häntä odotti -
Jumalan valtakunnassa.
Hän ymmärsi, mitä ristin kärsimyksestä ja kuolemasta seuraisi.
Siksi hän oli halukas kärsimään.
Saat hämmästyä, mitä uskollisuudestasi seuraa.
Kun toteutat Jumalan tahtoa elämässäsi -
hänen voimansa ja Sanansa varassa, -
saat ilahtua tuloksista ylenmäärin.
Kun tiedät sen, saat voimaa kestää, kuten Messiaskin kesti.
Jakeen 2 loppu: -
"...häpeästä välittämättä..."
"Välittämättä" on kirjaimellisesti "halveksien".
Ihmiset puhuivat Messiaasta pahaa.
Hänestä kerrottiin valheita.
Hänen päälleen kasattiin kaikenlaista, mutta hän ei vastannut mitään.
Hän vain pysyi uskollisena.
Siinä on meillekin sanoma.
Messias ei pitänyt saamiaan moitteita ja pahoja puheita minään.
Hän "istui Jumalan valtaistuimen oikealle puolelle".
Ristillä ollessaan Messiasta pilkattiin.
"Hän auttoi muita, mutta itseään hän ei voi auttaa."
Häntä kiusattiin ja häväistiin.
Messias ei tehnyt kuitenkaan mitään.
Hän tiesi totuuden, koska hänellä oli Jumalan valtakunnan näkökulma.
Jakeessa käytetään kreikan sanaa ilo, chara, -
joka viittaa Jumalan valtakuntaan.
Meitä odottaa Jumalan valtakunnassa sanomaton ilo.
Saamme sen Messiaan uskollisuuden tähden, kun hän kärsi ristillä.
Ilomme siellä johtuu myös kuuliaisuudestamme Jumalaa kohtaan
Saamme kokea valtavaa iloa.
Lopuksi Messias "istui Jumalan valtaistuimen oikealle puolelle".
Jae 3: -
"Ajatelkaa häntä, joka syntisiltä on saanut kärsiä -
sellaista vastustusta itseänsä kohtaan..."
Messias joutui kärsimään syntisten taholta tulevan vihan.
Meidän pitää myös ajatella näitä asioita.
"...ettette väsyisi ja menettäisi toivoanne."
Meidän tulee pitää Messiaan työtä hyvin korkeassa arvossa.
Mietitään sitä, mitä hän kärsi, -
jotta emme väsy tekemästä sitä, mihin meidät on kutsuttu.
Muistetaan Messiaan kärsimykset.
Muistetaan, mitä hän kesti tähtemme. Kun teemme niin, -
emme väsy emmekä joudu epätoivoon vaan kuljemme eteenpäin.
Jakeessa 4 meille sanotaan: -
"Ette vielä ole verille asti tehneet vastarintaa..."
Uskollisena omalle kutsulleen Messias vuodatti verensä.
Hän oli antanut kutsulle koko olemuksensa.
Nyt Heprealaiskirjeen lukijoille sanotaan: -
"Teidän ei ole tarvinnut vuodattaa verta.
Ette ole omistautuneet Jumalalle riittävän uhrautuvasti."
"Ette vielä ole... tehneet vastarintaa, taistellessanne syntiä vastaan..."
Näin käy, jos unohdamme asemamme Messiaassa.
Jae 5: "...ja te olette unhottaneet kehoituksen [rohkaisun], -
joka puhuu teille niin kuin lapsille..."
Hän kohtelee meitä lapsinaan ja sanoo meille: -
"'Poikani, älä pidä halpana Herran kuritusta..."
Herra kurittaa meitä välillä, jotta kasvaisimme hengellisesti.
Asia pitää ymmärtää kahdella tavalla.
Ensinnäkin taivaan Isä kurittaa meitä silloin, -
kun emme ole kuuliaisia vaan teemme jotain väärää.
Silloin kun toimimme oikein, maailma vainoaa meitä.
Molemmista syntyy toivottu lopputulos, -
koska ne muovaavat meitä kohti Messiaan kaltaisuutta.
"Poikani, älä pidä halpana Herran kuritusta, -
äläkä menetä toivoasi, kun hän sinua nuhtelee..."
Kun Herra nuhtelee sinua jostain, jonka jätit tekemättä, -
älä masennu.
"...sillä jota Herra rakastaa, sitä hän kurittaa..."
Voimme ymmärtää tämän -
lapsuutemme kokemuksen perusteella.
Sinulla on toivottavasti ollut isä tai joku muu auktoriteetti, -
joka on rangaissut sinua väärinteosta.
Hän kuritti sinua, koska rakastaa sinua -
ja jotta toimisit oikein ja sinun kävisi hyvin.
"...jota Herra rakastaa, sitä hän kurittaa..."
Sitten käytetään sanaa ruoskia, joka kuvaa voimakasta rangaistusta.
"...ja hän ruoskii jokaista lasta, jonka hän ottaa huomaansa'."
Jos Isä on ottanut meidät omakseen uskon kautta Messiaaseen, -
meistä on tullut Jumalan lapsia.
Siksi hän kurittaa meitä, joskus jopa rankalla kädellä.
Hän ei kuitenkaan kurita meitä vihassa vaan jakeen 6 mukaan rakkaudessa.
"...sillä jota Herra rakastaa, sitä hän kurittaa; -
ja hän ruoskii jokaista lasta, jonka hän ottaa huomaansa'."
"Kuritukseksenne te kärsitte; -
Jumala kohtelee teitä niinkuin lapsia."
Jos suostut Jumalan auktoriteetin alle, hän kohtelee sinua lapsenaan.
Älä joudu tällaisista asioista epätoivoon.
Älä suutu, koska Jumala toimii vanhurskaana taivaan Isänä.
Jos otamme kurituksen vastaan ja annamme sen vaikuttaa meissä, -
vaikutus ulottuu Jumalan valtakuntaan asti.
Meihin muodostuu Jumalan valtakunnan mukainen luonne -
ja saamme ottaa vastaan sen siunauksia.
Jakeen 7 loppuosassa sanotaan: -
"Sillä mikä on se lapsi, jota isä ei kurita?"
Jae 8: "Mutta jos te olette ilman kuritusta, -
josta kaikki ovat osallisiksi tulleet..."
"Mutta jos te olette ilman kuritusta...-
silloinhan te olette äpäriä ettekä lapsia."
Siinä tarkoitetaan seuraavaa.
Jos annamme taivaan Isän kurittaa meitä, -
hän kohtelee meitä kuin lapsiaan.
"Sillä mikä on se lapsi, jota isä ei kurita?"
"Mutta jos te olette ilman kuritusta..."
Tai "jos te olisitte ilman kuritusta". Siinä on teoreettinen tilanne.
"...silloinhan te olette äpäriä [aviottomia lapsia]."
Siinä käytetään hyvin vahvaa sanaa.
Siinä puhutaan avioliiton ulkopuolella syntyneistä lapsista.
Isällä ei ollut heitä kohtaan velvollisuuksia -
sen aikaisen lain mukaan.
Isällä ei ollut vanhemman vastuuta.
Naisella tulisi olla avioliittotodistus.
Jos sellainen on, kaikki lapset kuuluvat hänen miehensä vastuulle.
Jos todistusta ei ole, isällä ei ole velvollisuuksia.
Niillä lapsilla ei ole liittoon perustuvaa toivoa.
Jos Jumala ei kurita sinua, kun poikkeat pois hänen tahdostaan, -
et ole syntynyt liittosuhteeseen.
Silloin et olisi Jumalan lapsi vaan olisit hänen liittonsa ulkopuolella.
Sana "lapsi" liittyy usein Raamatussa käsitteeseen "perillinen".
Tässä tarkoitetaan, että silloin emme saisi perintöä.
Jae 9: -
"Ja vielä: meillä oli ruumiilliset isämme kurittajina, -
ja heitä me kavahdimme; -
emmekö paljoa ennemmin olisi alamaiset henkien Isälle, -
että eläisimme?"
Maalliset vanhempamme kurittavat meitä.
Esimerkkinä on nyt pikkulapsi, -
jota vanhempi läpsäisee.
Fyysistä rangaistusta tulisi käyttää vain pikkulasten kohdalla.
Vanhempia lapsia voi kyllä vähän läpsäistä kädelle.
Kun pikkulasta läpsäistään, -
hän ei saa fyysistä vauriota vaan kolauksen tunne-elämäänsä.
Läpsäisyn jälkeen lapsi parahtaa itkuun.
Hän menee vanhempansa luo, joka halaa ja vakuuttaa rakkauttaan.
Tällaisesta kurituksesta tämä sanankohta puhuu.
Teini-iässä jouduin kotiarestiin.
Olisin mieluummin ottanut läpsäisyn, koska se olisi mennyt hetkessä ohi.
Mutta pitkää kotiarestia en halunnut.
Mutta jouduin arestiin, koska vanhempani välittivät minusta.
"Ja vielä: meillä oli ruumiilliset isämme kurittajina, -
ja heitä me kavahdimme; -
emmekö paljoa ennemmin olisi alamaiset henkien Isälle..."
Hän on kaiken luomakunnan Isä ja kurittaa myös taivaallisia olentoja.
Kurituksen tarkoituksena on "...että eläisimme."
Jakeessa 10 puhutaan maallisten isien kurituksesta, -
joka kestää suhteellisesti vain vähän aikaa.
"Sillä nuo kurittivat meitä vain muutamia päiviä varten, -
oman ymmärryksensä mukaan..."
Tässä kirjoitetaan heprealaisille.
Sen ymmärtämiseksi on hyvä tietää, miten rabbit kirjoittivat.
He kertovat aluksi jotain helppoa ja sitten jotain vaikeampaa.
Eli jos olemme alamaisia maallisille vanhemmillemme, -
emmekö vielä enemmän taivaan Isälle?
Samoin, jos vanhemmat toimivat parhaan ymmärryksensä mukaan, -
miten paljon enemmän Jumala niin toimii.
Jakeen 10 loppu: -
"...mutta tämä [Jumala] kurittaa meitä tosi parhaaksemme, -
että me pääsisimme osallisiksi hänen pyhyydestään."
Kun suostumme Jumalan kuritukseen, -
meistä muovautuu enemmän hänen kaltaisiaan.
Pääsemme osalliseksi hänen pyhyydestään.
Pyhyys tarkoittaa, että antaudumme hänen tarkoitusperilleen.
Jae 11: "Mikään kuritus ei tosin sillä kertaa näytä olevan iloksi, -
vaan murheeksi, -
mutta jälkeenpäin se antaa vanhurskauden rauhanhedelmän..."
Rauha viittaa Jumalan tahtoon.
"...jälkeenpäin se antaa vanhurskauden rauhanhedelmän -
niille, jotka sen kautta ovat harjoitetut."
Vanhurskaus kuvaa Jumalan valtakuntaa.
Rauha viittaa Jumalan tahtoon.
Kun Jumalan tahtoa toteutetaan, syntyy vanhurskautta.
Jumala kurittaa meitä, jotta nuo asiat toteutuisivat elämässämme.
Lapset voivat suututtaa vanhempansa.
Joskus vanhemmat kurittavat lapsia tunteen vallassa, -
eivät lapsiensa parhaaksi. Mutta Jumala ei toimi niin.
Jumala tahtoo muuttaa meitä kurituksensa avulla -
heijastamaan valtakuntansa totuutta.
Jae 12: "Sentähden: 'Ojentakaa hervonneet kätenne -
ja rauenneet polvenne'; -
ja: 'tehkää polut suoriksi jaloillenne', -
ettei ontuvan jalka nyrjähtäisi, vaan ennemmin parantuisi."
Jumalan kuritus parantaa ja estää meitä kulkemasta väärään.
Emme kulje ontuen vaan suoraan.
Olemme hengellisesti terveitä, ja Jumalan valtakunta heijastuu meistä.
Sitä tässä yritetään opettaa.
Hieno kohta hengelliselle kasvullemme.
Toivottavasti sait siunauksen, josta voit kertoa muillekin.
Tulethan taas ensi viikolla seuraamaan lähetystämme.
Saat meistä lisätietoa sivustoltamme LoveIsrael.org.
Siellä on lisää Baruchin opetusta videoina, -
joita voit katsella tai ladata koneellesi.
Nähdään ensi viikolla. Siunausta sinulle Jeesuksessa!
Suomennos: Annamari Kortelainen