Shalom! Tervetuloa seuraamaan Veahavta et Israel -ohjelmaa.
Se tarkoittaa: Sinä rakastat Israelia.
Tri Baruch Korman selittää nyt puolen tunnin ajan Raamattua.
Hän on vanhempi luennoitsija Zera Avraham -instituutissa Israelissa.
Kurssit ovat hepreaksi, mutta hän opettaa kerran viikossa englanniksi.
Saat lisätietoa Israelin-työstämme sivuiltamme LoveIsrael.org.
Nyt on tri Baruchin vuoro.
Mooses osoitti elämässään uskoa.
Moshe rabbeinu, Mooses, opettajamme.
Juutalaiset eivät kutsu häntä pelkästään Moosekseksi -
vaan nimellä Mooses, opettajamme. Voimme oppia hänestä paljon.
Hän oli esimerkiksi kaikkein nöyrin ihminen.
Jumala kutsuu häntä myös palvelijakseen.
Näin tapahtui, koska Mooses odotti Jumalan lupausten toteutuvan -
omassa ja vaikutuspiirissään olevien elämässä.
Vaikutatko sinä toisiin ihmisiin?
Juurrutatko Jumalalta saamaasi uskoa toisiin?
Mooses teki niin, ja niin tulisi meidänkin toimia.
Katsotaan nyt Raamatusta Heprealaiskirjeen lukua 11.
Jatkamme jakeesta 28, johon jäimme viimeksi.
Luvussa on toistettu sanontaa "uskon kautta".
Olemme puhuneet siitä, että uskon kautta voi tapahtua suuria -
Jumalan omien elämässä.
Jos et koe elämässäsi Jumalan suuruutta , -
jotta voisit toteuttaa hänen antamansa kutsumuksen, -
se johtuu siitä, ettet elä uskon kautta.
Tässä kohdassa korostettiin sitä, että Mooses piti pääsiäisen.
Jae 28: "Uskon kautta hän pani toimeen pääsiäisenvieton -
ja verensivelyn..."
Palaan nyt aiheeseen, josta olen opettanut ennenkin.
Väärä teologinen käsitys vähättelee Messiaan veren merkitystä.
Hänen verensä merkitystä ei voi yliarvioida.
Haluan toistaa jälleen, -
että Messias kuoli, mikä on äärimmäisen tärkeää.
Mutta on yhtä tärkeää käsittää, -
ettei Messias pelkästään kuollut vaan hän vuodatti verensä.
Taivaan Isä katsoi hänen vertaan.
Messias käytti vertaan oikealla tavalla.
Olemme puhuneet siitä, -
että Messias osti meille iankaikkisen lunastuksen.
Olemme puhuneet myös Melkisedekistä.
Häneenkin liittyy iankaikkinen näkökulma.
Raamattu korostaa sitä, koska hänen työnsä on iankaikkinen.
Samoin Messias välitti meille pappina iankaikkisen lunastuksen.
Sen perustana on hänen vuodattamansa veri.
Siksi jakeessa 28 ei mainita pelkästään pääsiäisen viettoa -
vaan myös veri. Siinä sanotaan: -
"...ja verensivelyn, ettei esikoisten surmaaja koskisi heihin."
Kyseessä ei ollut vain pääsiäiskaritsan surmaaminen, -
vaan verta piti myös sivellä määräyksen mukaan.
Muuten esikoisten surmaaja ei olisi kulkenut juutalaisten ohitse.
Jos he eivät olisi sivelleet verta, heidänkin esikoisensa olisi surmattu.
Juutalaiset pelastuivat, koska he sivelivät verta määräyksen mukaan.
Kuolema ei heihin koskenut.
Jae 29: -
"Uskon kautta he kulkivat poikki Punaisen meren -
ikäänkuin kuivalla maalla; -
jota yrittäessään egyptiläiset hukkuivat."
Sana "hukkua" ei ole tarkasti käännetty.
Sana sanoo, että meri nielaisi heidät. Kyllä he myös hukkuivat.
Voit hukkua, jos et osaa uida tai jos uit liian kauas.
Mutta egyptiläiset eivät astuneet Punaiseenmereen uskossa.
Egyptiläiset näkivät kyllä saman minkä israelilaisetkin.
He astuivat mereen, koska uskoivat, -
että israelilaisten Jumala kykeni kuivaamaan meren.
He uskoivat pääsevänsä meren poikki kuten israelilaisetkin.
Egyptiläiset uskoivat kyllä Jumalan kykyihin, -
mutta he eivät etsineet Jumalan tahtoa.
Usko liittyy Jumalan tahtoon.
Oikea usko ei usko pelkästään Jumalan kykyihin.
Oikea usko saa ihmisen haluamaan tehdä sen, mihin Jumala antaa kyvyn -
jotta tulokset olisivat hänen tahtonsa mukaisia, eivät minun.
Egyptiläiset astuivat Punaiseenmereen, -
eivät toteuttaakseen Jumalan tarkoitusperiä vaan estääkseen ne.
Heidän asenteensa vuoksi -
meri nielaisi heidät ja he hukkuivat.
Kyse ei ollut siitä, että vesi sattui palaamaan ennalleen, -
vaan siitä, ettei heillä ollut uskoa, -
koska he eivät halunneet Jumalan tarkoitusperien toteutuvan.
Jae 30: -
"Uskon kautta kaatuivat Jerikon muurit..."
Käytän Textus receptus -nimistä UT:n alkutekstiä.
Se on erilainen kuin tavallinen kreikankielinen UT:n alkuteksti, -
jota käytetään teologian oppilaitoksissa -
ja useimpien raamatunkäännösten pohjana.
Ennen käytettiin Textus receptusta.
Jos et tunne hepreankielistä Vanhaa testamenttia, joudut harhaan.
Nykyään käytettyyn kreikan alkutekstiin on tehty muutos.
"Jerikon muurit kaatuivat" -
on yleisesti käytetyssä kreikankielisessä UT:ssa monikossa.
"Kaatuivat" on monikossa, koska sana "muurit" ovat monikossa.
Kuitenkin parhaassa kreikankielisessä UT:n käsikirjoituksessa -
sana "muuri" on yksikössä.
Joku voi väittää, ettei sellainen lause ole kieliopiltaan oikein.
Tietyssä mielessä hän on oikeassa.
Hepreankielisessä VT:ssä esiintyy paljon lauseita, -
jotka rikkovat kieliopin sääntöjä.
Esimerkiksi sanonnan "Israelin lapset" yhteydessä -
käytetään kuitenkin yksikössä olevaa verbiä osoittamaan yhteyttä.
Samoin tässä Jerikon muurit kaatuivat.
Verbi on kuitenkin yksikössä -
osoittamassa, että Jumala kaatoi kaikki muurit kuin yhden.
Siinä korostetaan Jumalan kykyä tuhota koko Jerikon kaupunki.
"Uskon kautta kaatuivat Jerikon muurit, -
sittenkuin niiden ympäri oli kuljettu seitsemän päivää."
Numero seitsemän viittaa esimerkiksi tarkoitusperään.
Israelilaiset kulkivat Jerikon ympäri, -
koska heitä kiinnostivat Jumalan tarkoitusperät.
Seitsemän puhuu myös pyhyydestä, -
mutta pyhyys liittyykin aina Jumalan tarkoitusperiin.
Jerikon ympäri kuljettiin joka päivä kerran -
mutta seitsemäntenä päivänä seitsemän kertaa.
Eli israelilaiset kulkivat Jerikon muurien ympäri yhteensä 13 kertaa.
Sana kolmetoista puhuu Jumalan ja israelilaisten välisestä yhteydestä.
Koska israelilaiset tekivät, niin kuin Jumala oli käskenyt, -
Jerikon asukkaiden tuhoutumisen lisäksi -
Jumala ja hänen kansansa löysivät läheisemmän yhteyden toisiinsa.
Eli kun olemme uskon kautta alamaisia Jumalan Sanalle, -
löydämme läheisemmän suhteen Jumalaan.
Jae 31: -
"Uskon kautta pelastui portto Raahab..."
Hepreaa riittävästi tuntevat tietävät, -
että rabbit selittävät Raahabin olleen -
majatalon pitäjä.
Porttoa tarkoittava heprean sana zona voi tulla sanasta mazon, -
joka tarkoittaa ruokaa tai ravintoa.
Ehkä "portto" olisi pitänyt kääntää "majatalonpitäjäksi".
Mutta ongelmana on, kun katsomme Uutta testamenttia, -
joka yleensä selventää Vanhan testamentin totuutta, -
että siinä on käytetty Raahabista kreikan sanaa, -
joka voidaan kääntää vain "portoksi", joka käyttäytyy seksuaalisesti väärin.
"Uskon kautta pelastui portto Raahab joutumasta perikatoon -
yhdessä uppiniskaisten [epäuskoisten] kanssa..."
Luetaan, mitä Raahab sanoo kahdelle vakoojalle Joosuan kirjassa.
"Pelko on vallannut meidät.
Tiedämme, miten Herra toimi Punaisellamerellä.
Hän auttoi teitä myös kukistamaan kaksi kuningasta."
Raahab kuuli saman, mitä muutkin Jerikon asukkaat olivat kuulleet, -
mutta hän uskoi, toiset eivät.
Siksi tässä sanotaan: "Uskon kautta pelastui portto Raahab -
joutumasta perikatoon yhdessä uppiniskaisten kanssa, -
kun oli, rauha mielessään, ottanut vakoojat luoksensa."
Rauha liittyy Jumalan tahdon toteuttamiseen.
Ottaessaan vakoojat vastaan rauha mielessään -
hän halusi Jumalan tahdon tapahtuvan.
Hän piilotti vakoojat, koska häntä kiinnosti Jumalan tahto.
Tämäkin sanankohta auttaa meitä ymmärtämään, -
että Jumalan tahto kiinnostaa uskontäyteisiä ihmisiä.
Hepr. 11:32:ssa kirjeen kirjoittaja sanoo: -
"Ja mitä minä vielä sanoisin? Sillä minulta loppuisi aika, -
jos kertoisin Gideonista, Baarakista, Simsonista, Jeftasta, -
Daavidista ja Samuelista ja profeetoista..."
Kirjoittajalla oli aika loppumassa.
Kirjeen lopussa hän kertoo kirjoittaneensa lyhyesti.
Hänellä ei ollut aikaa, -
mutta varaa sinä aikaa ja tutki tässä mainittujen ihmisten elämää: -
Gideonin, Baarakin, Simsonin, Daavidin ja profeettojen elämää.
Kaikki he pystyvät todistamaan Jumalan teoista.
He eivät olleet täydellisiä ja epäonnistuivat monilla alueilla, -
mutta he tekivät parannusta.
Sanassa kerrotaan Eesausta, -
joka möi esikoisoikeutensa eikä saanut siunausta.
"Hän ei löytänyt tilaa peruutukselle, vaikka hän kyynelin sitä pyysi."
Joskus katumus ei tuo takaisin sitä, mikä oli menetetty.
Voimme aina alkaa uudestaan, -
mutta katumus ei aina tuo sitä, minkä menetimme epäuskon vuoksi.
Katumus ja parannuksen teko ovat väkeviä, -
muttemme silti välttämättä saa kaikkea takaisin.
Synnillä voi olla iankaikkiset seuraukset.
Hepr. 11:33: -
"...jotka uskon kautta kukistivat valtakuntia, -
pitivät vanhurskautta voimassa, -
saivat kokea lupauksien toteutumista, tukkivat jalopeurain kidat..."
Siinä viitataan useisiin henkilöihin, joista yksi oli Daniel.
Daniel heitettiin leijonien luolaan.
Koska hän oli uskollinen Jumalalle ja hänen tahdolleen, -
yksikään leijonista ei avannut kitaansa syödäkseen hänet.
Jumala pelasti Danielin.
Tässä luvussa puhutaan ihmisistä, jotka kuuluvat uskon kunniagalleriaan.
Usko liittyy aina Jumalan Sanaan ja lupauksiin.
Usko on tarttumista Jumalan lupauksiin käytännön elämässä.
Jae 34: -
"...sammuttivat tulen voiman, -
pääsivät miekanteriä pakoon, -
voimistuivat heikkoudesta..."
Miten voimme voimistua heikkouksista?
Kun käsitämme, -
miten avuttomia olemme oman älymme ja kykyjemme varassa -
toteuttamaan Jumalan suunnitelmia, -
joudumme turvautumaan Jumalaan ja etsimään häntä ja hänen apuaan -
sekä etsimään hänen voimaansa ja viisauttaan.
Kun heikkoudessa käännymme Jumalan puoleen, saamme voiman.
Niin usko saa meidät toimimaan.
"...voimistuivat heikkoudesta, -
tulivat väkeviksi sodassa..."
Me vahvistumme taistelussa sielunvihollista vastaan, -
joka niin usein hyökkää.
"...ajoivat pakoon muukalaisten sotajoukot."
Muukalaiset ovat niitä, jotka eivät tunne elävää Jumalaa.
Nyt katsomme luvun 11 loppuosaa.
Se on yksi rakkaimpia sananpaikkojani.
Se todistaa Jumalan toiminnasta omiensa kohdalla.
Vaikka Jumala ei pelastaisikaan kärsimyksistä, se ei haittaa, -
koska kyse voi olla suuremmista asioista ja siunauksista toisillekin.
Jakeessa 35 puhutaan naisista.
Naiset tuovat Sanassa usein mukanaan lunastuksen sanoman.
Tässä puhutaan lunastuksen seurauksista käytännön elämässä.
Jae 35: "On ollut vaimoja, -
jotka ylösnousemuksen kautta ovat saaneet kuolleensa takaisin."
He saivat kuolleet lapsensa takaisin elämään.
Uskon kautta he saivat esimakua ylösnousemuksesta.
Monet kysyvät, tunnistavatko he rakkaansa Jumalan valtakunnassa.
Vastaan myöntävästi.
Tässä puhutaan äideistä, joiden lapset heräsivät kuolleista.
Saamme jakeesta esimakua siitä, -
että samoin kuin nämä äidit tunnistivat rakkaansa, -
mekin tunnistamme rakkaamme ylösnousemuksessa.
Emme kuitenkaan mene Jumalan valtakunnassa naimisiin, -
koska maallinen avioliitto kalpenee sen rinnalla, -
miten läheinen yhteys meillä on oleva Jumalan valtakunnassa toisiimme .
Jae 35: "On ollut vaimoja, -
jotka ylösnousemuksen kautta ovat saaneet kuolleensa takaisin.
Toiset ovat antaneet kiduttaa itseään -
eivätkä ole ottaneet vastaan vapautusta..."
Joitakin kidutettiin, mutta he eivät ottaneet vastaan Jumalan vapautusta.
"...että saisivat paremman ylösnousemuksen..."
Voisimme eksyä tärkeälle sivuraiteelle ja puhua siitä, -
että jokainen uskova kokee Jumalan tulevan valtakunnan ihanaksi.
Mutta ne, joilla on suurempi usko ja jotka tarttuvat Jumalan lupauksiin -
sitkeämmin ja nöyremmin, -
kokevat Jumalan valtakunnan vielä ihanampana.
Jumala olisi voinut vapauttaa nämä, joita kidutettiin, -
mutta he kieltäytyivät.
He tahtoivat kärsiä lisää paremman ylösnousemuksen toivossa.
Jae 36: -
"...toiset taas ovat saaneet kokea pilkkaa ja ruoskimista, -
vieläpä kahleita ja vankeutta; -
heitä on kivitetty, kiusattu, rikki sahattu, -
miekalla surmattu..."
Näitä ihmisiä kidutettiin julmasti.
Heitä sahattiin kahtia, he joutuivat vankilaan.
Eikö Jumala ollutkaan heille uskollinen? Sitä se ei tarkoita.
Jumala on aina uskollinen.
Se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että jokainen vapautuisi kärsimyksistä.
Joskus he vapautuvat vasta kuoleman kautta.
Jakeen 37 loppu: -
"...he ovat kierrelleet ympäri lampaan- nahoissa ja vuohennahoissa, -
puutteenalaisina, ahdistettuina, pahoinpideltyinä..."
Jotkut eivät vapautuneet kärsimyksestä.
"...he, jotka olivat liian hyviä tälle maailmalle; -
he ovat harhailleet erämaissa ja vuorilla ja luolissa ja maakuopissa.
Ja vaikka nämä kaikki uskon kautta olivat todistuksen saaneet..."
Jumala todisti, että he olivat olleet uskollisia.
Miksi he eivät siis nähneet Jumalan lupauksen täyttyvän?
"Ja vaikka nämä kaikki uskon kautta olivat todistuksen saaneet, -
eivät he kuitenkaan saavuttaneet sitä, mikä oli luvattu; -
sillä Jumala oli varannut meitä varten jotakin parempaa..."
He olivat olleet uskollisia.
Miksi he eivät kuitenkaan saaneet sitä, mikä oli luvattu?
Jotkut olivat kieltäytyneet vastaanottamasta vapautusta.
Nämä ihmiset kärsivät uskonsa tähden.
He tahtoivat olla siunauksena ja rohkaisuna toisille.
He kieltäytyivät vapautuksesta siksi, koska kaikki eivät sitä saa.
Jumala antaa kyllä voiman kestää kärsimykset.
Muutamat kuitenkin kieltäytyivät vapautuksesta, -
koska Jumalalla oli meitä varten varattuna jotain parempaa, -
"...etteivät he ilman meitä pääsisi täydellisyyteen."
Puhuimme tästä tärkeästä asiasta jo aiemmin: -
Meidän uskollamme voi olla vaikutusta toisiin.
Sananlaskujen kirjassa sanotaan, -
että viisas jättää perintöä myös lastensa lapsille.
Meidän tulisi aina pyrkiä olemaan siunauksena.
Tässä sanotaan, että ne, jotka suostuivat marttyyriuteen -
ja elivät kuuliaisina ja uskollisina, -
sanoivat: "Minulle on tulossa paljon palkkioita.
Aion silti kieltäytyä palkkioista tässä maailmassa, -
jotta kun saan ne, voin jakaa ne mukanani tulevien kanssa."
Jumala näki etukäteen näiden ihmisten sydämen, -
joka tahtoi olla siunauksena muille.
Siksi he eivät saaneet vapautusta maan päällä -
vaan suuret palkinnot Jumalan valtakunnassa.
He tahtoivat jakaa palkintonsa toisten kanssa.
Eikö meidänkin tulisi haluta olla siunauksena toisille -
ei pelkästään tässä elämässä vaan myös tulevassa?
Vaikuttaako uskosi toisiin?
Se on tärkeä kysymys. Sitä tärkeämpi on vastauksesi. Nähdään taas!
Toivottavasti sait siunauksen, josta voit kertoa muillekin.
Tulethan taas ensi viikolla seuraamaan lähetystämme.
Saat meistä lisätietoa sivustoltamme LoveIsrael.org.
Siellä on lisää Baruchin opetusta videoina, -
joita voit katsella tai ladata koneellesi.
Nähdään ensi viikolla. Siunausta sinulle Jeesuksessa!
Suomennos: Annamari Kortelainen