Shalom! Tervetuloa Veahavta et Israel -ohjelman pariin.
Se tarkoittaa: Sinä rakastat Israelia.
Tri Baruch Korman selittää nyt puolen tunnin ajan Raamattua.
Hän on vanhempi luennoitsija Zera Avraham -instituutissa Israelissa.
Kurssit ovat hepreaksi, mutta hän opettaa kerran viikossa englanniksi.
Saat lisätietoa Israelin-työstämme sivuiltamme LoveIsrael.org.
Nyt on tri Baruchin vuoro.
Uskovat ovat luonnostaan optimistisia.
Raamattuhan sanoo: "Jumalalle on kaikki mahdollista."
Koska asia on sataprosenttisen varma, -
voimme pitää siitä kiinni joka tilanteessa.
Jumalalle on kaikki mahdollista.
Siksi näen tulevaisuuteni myönteisenä -
kuten myös toisten uskovien tulevaisuuden.
Otetaan esille Raamatusta Heprealaiskirjeen luku 6.
Viime kerralla puhuimme ikuisesta pelastusvarmuudesta.
Sanoin, että on niitä, jotka ovat lähellä Jumalan kirousta tai tuomiota.
Mutta katso, mitä uskoville sanotaan.
Hepr. 6:9 kreikasta.
Jakeen toinen sana kreikassa ei voi koskaan aloittaa lausetta.
Se on sidesana, joka kertoo, -
että seuraava asia on hyvin erilainen kuin edellinen.
Kirjoittaja sanoo jotain eri tavoin kuin ennen.
Siinä ei puhuta tuomiosta eikä kirouksesta. Jae 9: -
"Mutta teistä, rakkaat, uskomme sitä, -
sitä, mikä on parempaa, -
jossa on pelastus."
On vain kaksi vaihtoehtoa.
Kohtaat iankaikkisuudessa joko Jumalan vihan tai pelastuksen.
Muita vaihtoehtoja ei ole.
Hän puhuttelee kirjeen lukijoita rakkaiksi.
He ovat Jumalan rakkauden vastaanottajia.
Jumalan rakkauden voi löytää vain Messiaan kautta.
Heprealaiskirjeessä on kirjoitettu Messias Jeshuasta -
suurena ylimmäisenä pappinamme.
Jeshuan ylipappeudesta puhutaan enemmän luvussa 7.
Älä koskaan unohda sitä, että hän on ylimmäinen pappimme, -
kun tutkit Heprealaiskirjettä.
Se on perustotuus, joka läpäisee koko kirjeen.
Koska Jeshua on ylipappimme, saamme olla varmoja pelastuksesta.
Hepr. 6:9: "...vaikka puhummekin näin."
Kirjeessä on opetettu lukijoille pelastuksen sanomaa.
Jae 10: "Sillä Jumala ei ole väärämielinen, -
niin että hän unhottaisi teidän [hyvät] työnne..."
Siinä puhutaan niistä, joista kirjoittaja uskoo parempaa.
He pelastuvat varmasti, -
koska heidän elämästään näkyy todisteita Messiaasta.
Viimeksi puhuimme maasta, joka tuottaa kasveja, kun saa sadetta.
Pyhää Henkeä kuvataan usein elävänä vetenä.
Kun hän asuu ihmisessä, tämän elämä tuottaa satoa, -
Pyhän Hengen hedelmää ja hyviä töitä.
Jae 10: "Sillä Jumala ei ole väärämielinen, -
niin että hän unhottaisi teidän [hyvät] työnne ja rakkautenne..."
Jumalan rakkauden kokeminen evankeliumin kautta, -
saa meidätkin osoittamaan rakkautta.
Koska hän rakasti minua ensin, saan kyvyn rakastaa toisia.
Siksikö, että he ansaitsevat rakkauden tai pyytävät sitä?
Ei, vaan siksi, että meillä on uusi luonto.
Jumala ei ole väärämielinen.
Hän muistaa jokaisen tekemäsi hyvän teon.
Ilmestyskirja sanoo, että Messiaan palatessa -
hän antaa kullekin tämän tekojen mukaan.
Kiitä Herraa, jos sinua ei palkita täällä, -
koska suurempi palkinto on tulossa.
Palkkio annetaan iankaikkisena Jumalan valtakunnassa.
Tämän ajan palkkioita voimme tarvita ja saamme arvostaa niitä, -
mutta ne katoavat.
Jumalan valtakunnan siunaukset kestävät iäti.
Jumala ei unohda työtämme eikä rakkauttamme. Se ei ole velvollisuus.
Meitä ei pakoteta tekemään mitään, vaan kyseessä on rakkauden työ.
"...jota olette osoittaneet hänen nimeänsä kohtaan."
Raamatussa nimi tarkoittaa kyseisen henkilön luonnetta.
Saan vastaanottaa Jumalan rakkautta.
Rakkaus on Jumalan tärkein luonteenominaisuus.
Hän on rakkauden Jumala. Tarkoittaako se, ettei hän tuomitse?
Ei, vaan hän tuomitsee synnin, koska hän rakastaa vanhurskautta.
Teemme hyviä tekoja, koska haluamme tuoda ilmi hänen nimeään.
"...kun olette palvelleet pyhiä ja vielä palvelette."
Hepr. 6:11: -
"Mutta me halajamme sitä, että kukin teistä osoittaa samaa intoa..."
Into tarkoittaa hätää, kiireellisyyttä tai ahkeruutta.
"...säilyttääkseen toivon varmuuden loppuun asti."
Tässä puhutaan siitä, -
että pelastuksen saaneet ottavat vastaan Jumalan rakkautta.
Rakkaus on Jumalan tärkeimpiä luonteenominaisuuksia.
Hänen luonteestaan tulee meidän luonnettamme.
Sitä hengellinen kasvu tarkoittaa.
Jumalan luonne tulee meissä esiin palvelutyönä.
Tässähän sanotaan: "...olette palvelleet pyhiä ja vielä palvelette."
Jae 11: "Mutta me halajamme sitä, että kukin teistä osoittaa samaa intoa -
säilyttääkseen toivon varmuuden loppuun asti..."
Sana varmuus tarkoittaa viisautta ja täyteyttä.
Sana varmuus tarkoittaa tässä täyttä viisautta.
Kun ihmisellä on hengellistä viisautta, -
kun hän ymmärtää hengellisiä asioita täysimittaisesti, -
saat olla varma toivosta.
Et sano: "En ole varma pelastuksestani.
Toivon olevani pelastettu."
Erään ystäväni kirkkokunta Miamissa Floridassa teki kyselyn.
Ihmisille soitettiin, ja kirkkokunnan johto antoi hankkeelle apua.
He soittivat seurakuntien vastuuhenkilöille, -
vanhimmille, diakoneille, pyhäkoulun opettajille, seurakunnan pilareille.
Heiltä kysyttiin: "Jos kuolisit tänä iltana, pääsisitkö taivaaseen?"
80 prosenttia ihmisistä vastasi: "Toivon niin."
Surkea vastaus.
Ei pelastus ole toivon vaan tietämisen asia.
Uskovilla on varmuus Messiaan lupaamasta ikuisesta elämästä.
Muistetaan, että tutkimme viime kerralla todisteita -
iankaikkisesta pelastuksesta.
Siksi tässä kohdassa sanotaan selvästi: -
"...säilyttääkseen toivon varmuuden loppuun asti..." -
siihen asti, kun pääsemme taivaan valtakuntaan.
Emme häily, epäile tai ole epävarmoja.
Kyse ei ole maallisesta toivosta, joka on epävarmaa.
"...säilyttääkseen toivon varmuuden loppuun asti."
Jae 12: "...ettette kävisi veltoiksi..."
Jos meillä ei ole varmuutta emmekä oikeasti usko Jumalan lupauksiin, -
meistä tulee velttoja -
eli laiskoja.
Hepreankielinen Uusi testamentti käyttää siinä sanaa atslani, laiska.
Meidän ei ole tarkoitus laiskotella vaan olla täynnä tulta.
Meitä rohkaistaan elämään Jumalan lähellä ja palvelemaan häntä, -
koska sillä on iankaikkista merkitystä.
Jae 12: "...ettette kävisi veltoiksi, -
vaan että teistä tulisi niiden seuraajia, -
jotka uskon ja kärsivällisyyden kautta..."
Kärsivällisyys merkitsee pitkämielisyyttä kärsimyksissä.
"... jotka uskon ja kärsivällisyyden kautta perivät sen, mikä luvattu on."
Toivo ja lupaus liittyvät läheisesti toisiinsa.
Se johtuu siitä, että raamatullinen toivo perustuu Jumalan lupauksiin, -
jotka hän on meille liitossaan antanut.
Voin olla näistä asioista täysin varma, -
koska nämä lupaukset on sinetöity minulle liiton muodossa.
Jumala pitää liiton lupauksensa. Siksi juutalaiset palaavat maahansa.
Luin eräästä järjestöstä, jonka nimeä en muista.
He opettavat hölmöjä asioita.
Heidän mielestään nykyisellä Jerusalemilla ei ole mitään yhteyttä -
Jumalan lupauksiin tai tarkoitusperiin.
Mihin Messias saapuu? Mistä käsin hän hallitsee?
Eiväthän nämä ihmiset usko -
mihinkään konkreettiseen tuhatvuotiseen valtakuntaan.
He eivät usko, että Jumalan pitäisi liittonsa juutalaisia kohtaan.
He puhuvat juutalaisista kapinallisina ihmisinä, -
joita kohtaan Jumalalla ei ole enää mitään liiton velvollisuuksia. Ei.
Jumala tuo juutalaisia takaisin Israelin maahan, -
koska Israelin maa ja kansa kuuluvat hänen liittonsa tarkoitusperiin.
Olen juutalainen. Me olemme kapinallisia. Niin ovat pakanatkin.
Kapinallisuutemme ei lakkauta liittoa.
Jumala on luvannut pitää liittonsa yllä.
Yksittäiset kapinalliset juutalaiset voivat kulkea lupausten ohi, -
mutta Jumala säilyttää heistä jäännöksen, -
jotka ottavat lupaukset vastaan.
Tuo jäännös saa oikeuden maahan ja on liiton kansan perustana -
tuhatvuotisessa valtakunnassa.
Kaikki tuo kuuluttaa Jumalan uskollisuutta Sanalleen.
Siksi meillä voi olla täysi varmuus.
Saamme täyden toivon ja voimme levätä Jumalan lupauksissa.
Hepr. 9:13: "Sillä kun Jumala oli antanut lupauksen Aabrahamille, -
vannoi hän itse kauttansa, koska hänellä ei ollut ketään suurempaa, -
kenen kautta vannoa..."
Näemme luvusta 7, että valan vannominen on tässä tärkeä asia.
Kun Jumala antoi lupauksensa uudesta liitosta evankeliumissa -
suuren ylipapin Jeshuan työn kautta, -
hän antoi lupauksen vannomalla valan.
"Sillä kun Jumala oli antanut lupauksen Aabrahamille, -
vannoi hän itse kauttansa, koska hänellä ei ollut ketään suurempaa, -
kenen kautta vannoa, ja sanoi, -
'Totisesti, siunaamalla minä sinut siunaan...'"
Sana "siunata" esiintyy kahdesti myös kreikankielisessä tekstissä.
"...ja enentämällä minä sinut enennän."
Myös sana "enentää" sanotaan kahdesti.
"...ja enentämällä minä sinut enennän"; ja näin Aabraham, -
kärsivällisesti odotettuaan, sai, mitä luvattu oli."
Siinä on esimerkki Jumalan uskollisuudesta.
Jos et ole vielä saanut, mitä hän on luvannut, -
sinunkin tulee odottaa kärsivällisesti, vaikka menisi pitkään.
Aabrahamkin "kärsivällisesti odotettuaan, sai, mitä luvattu oli."
Hepr. 6:16: -
"Sillä ihmiset vannovat suurempansa kautta..."
Vala pitää vannoa itseä suuremman kautta.
"...ja vala on heille asian vahvistus ja tekee lopun kaikista vastaväitteistä."
Eli jos jollain on sopimuksen suhteen epäilyksiä, -
toinen vannoo valan itseään suuremman kautta.
Silloin asia on vahvistettu. Epäilykset on poistettu.
Hepr. 6:17 kreikasta: -
"Sentähden, kun Jumala tahtoi osoittaa -
lupauksen perillisille..."
Sitten seuraa tärkeä sana.
Korostamme sitä luvun 7 jakeissa 11-12.
Asian perustus täytyy ymmärtää jo nyt. Kun ymmärrämme luvun 6 lopun, -
saamme näkökulmaa ymmärtää asian paremmin luvussa 7.
Asia on hyvin tärkeä mutta usein väärin ymmärretty.
Jos tuo asia ymmärretään väärin, teemme väärät johtopäätökset.
Kun ymmärrämme asiayhteyden, voimme vetää oikeat johtopäätökset.
Kirjoittaja kertoo esimerkin ennen kuin sanoo, -
että koska Jumalalla ei ollut ketään suurempaa, kenen kautta vannoa, -
niin hän vannoi itsensä kautta.
Kun ihmiset haluavat poistaa epäilykset -
ja haluavat kiistan loppuvan, -
he vannovat jonkun suuremman kautta.
Jumala kertoo esimerkin, joka sisältää perustotuuden.
Ihmiset vannovat suurempansa kautta.
Halutessaan osoittaa Sanansa paikkansapitävyyden, -
hän tahtoi vannoa jonkun suuremman kautta, -
mutta ketään Jumalaa suurempaa ei ole.
Niinpä hän vannoi itsensä kautta, ja se riitti.
Tässä kerrotaan esimerkki -
ihmisten tavasta vannoa jonkun suuremman kautta, -
jotta ymmärtäisimme, mitä Jumala tekee.
Ihmisten tapa vannoa suurempansa kautta -
auttaa meitä ymmärtämään, että Jumalakin vannoi valan.
Nämä kaksi asiaa rinnastetaan.
Mainitsemani tärkeä sana käännetään usein sanalla "muuttumaton".
Tässä rinnastetaan kaksi asiaa, -
tai niitä ei voi rinnastaa, koska ne ovat niin erilaisia.
Joskus kun katsomme, miten ihminen toimii, -
Jumalaa ei voi rinnastaa ihmiseen, koska Jumala on suurempi.
Koska Jumalaa suurempaa ei ole, tässä sanotaan, -
että hän halusi vahvistaa tarkoitusperänsä.
Hän teki niin vannomalla valan. Hän teki lupauksen.
Mutta näitä kahta asiaa ei voi rinnastaa.
Ihminen vannoo suurempansa kautta, mutta Jumala ei tee niin, -
koska häntä suurempaa ei ole. Silti Hänen sanaansa voi uskoa.
Hepr. 6:18: -
"...että me näistä kahdesta..." Miksi siinä sanotaan "kaksi"?
Siksi, koska siinä verrataan kahta asiaa keskenään.
Tärkeä sana, johon viittasin, on kreikan metatíthēmi.
Títhēmi tarkoittaa jonkun asettamista jonnekin.
Etuliite meta tarkoittaa "kanssa".
Metatíthēmi - jotain asetetaan jonnekin jonkun avulla.
Kaksi asiaa rinnastetaan.
Jumala ilmoittaa meille totuutta -
rinnastamalla kaksi asiaa, -
jotta meillä on viitekehys asian ymmärtämiselle.
Tässä ihmisen toimintaa ei voi täysin rinnastaa Jumalan toimintaan, -
koska Jumalalla ei ole ketään suurempaa, jonka kautta vannoa.
"...että me näistä kahdesta muuttumattomasta asiasta..."
Sana "asia" on tuossa kreikaksi pragmatōn, -
josta tulee sana "pragmaattinen" eli käytännöllinen.
Se on helppotajuinen ja itsestään selvä asia.
"...että me näistä kahdesta asiasta, joita ei voi rinnastaa, -
ja joissa Jumala ei ole voinut valhetella..."
Tässä rinnastetaan ne kaksi asiaa ja sanotaan, ettei Jumala voi valehdella.
Useimmat näkevät, että tässä sanotaan vain yksi asia: -
Jumala ei voi valehdella. Se on toinen muuttumaton asia.
Mikä se toinen muuttumaton asia on? Jos et huomaa sitä, -
et ole ymmärtänyt asiayhteyttä ja näiden sanojen luonnetta.
Tässä Jumala rinnasti kaksi asiaa:
Kun ihminen haluaa hälventää epäilyt, hän vannoo suurempansa kautta.
Jumala ei voinut tehdä niin, koska häntä suurempaa ei ole.
Voimme silti uskoa häntä, koska hän ei voi valehdella.
"...saisimme voimallisen kehoituksen [rohkaisun], me, -
jotka olemme paenneet..." Pakenemme tätä maailmaa, -
koska se ei anna toivoa, Jumalan luokse.
"...olemme paenneet pitämään kiinni edessämme olevasta toivosta."
Edessämme oleva toivo tarkoittaa Jumalan lupauksia.
Voimme olla niistä varmoja, koska Jumala ei voi valehdella.
"Se toivo meille on ikäänkuin sielun ankkuri, -
varma ja luja..."
Jumalan sanomat asiat ovat kuin ankkuri sielullemme.
Se ankkuroi sielumme varmuuteen ja luottamukseen.
Tulemme nyt luvun 6 loppuun.
Luvussa 7 korostetaan Messiasta ylimmäisenä pappina.
Muistathan, miten luku 4 päättyy.
"Kun meillä siis on suuri ylimmäinen pappi, läpi taivasten kulkenut, -
Jeesus...niin pitäkäämme kiinni tunnustuksesta.
Käykäämme sentähden uskalluksella armon istuimen eteen..."
Armoistuin on kaikkeinpyhimmässä.
Kaikkeinpyhimmän erottaa pyhästä esirippu.
Siksi tässä sanotaan: Koska Jumalan lupaus on tosi ja varma, -
meillä on tämä toivo eikä Jumala voi valehdella.
"Siksi voimme astua esiripun sisäpuolelle asti."
"...jonne Jeesus edelläjuoksijana meidän puolestamme on mennyt..."
Edelläjuoksija on Jeshua.
"...tultuaan ylimmäiseksi papiksi Melkisedekin järjestyksen mukaan, -
iankaikkisesti."
Näemme seuraavassa luvussa, -
että kirjoittaja kertoo totuuden ja perustelee sitä myöhemmin.
Heprealaiskirje sisältää ihanaa opetusta.
Muut ylipapit palvelivat vain rajoitetun ajanjakson, -
koska he kuolivat. Joskus he vetäytyivät pois tehtävästä.
Mutta Messias on ylipappi Melkisedekin järjestyksen mukaan.
Hänen ylipappeutensa kestää ikuisesti.
Koska hän on ylipappi ikuisesti, voimme olla varmoja siitä, -
että hänen palvelutyönsä kestää ikuisesti.
Myös hänen palvelutyönsä tulokset kestävät ikuisesti.
Jeshuan ylipappeuden siunaus on se, -
että hän antaa meille iankaikkisen elämän.
Vaikka Sana sanoisi vain, että hän antaa elämän, -
meidän pitäisi käsittää, että koska hänen pappeutensa on ikuinen, -
hänen meille antamansa elämäkin on ikuista.
Siksi Raamattu puhuu usein ikuisesta pelastuksesta, -
jotta voimme olla siitä varmoja.
Luvun 6 loppuosa korostaa, että kyse on lupauksesta, -
jonka Jumala antoi Aabrahamille.
Nyt Jeshuan palvelutyön kautta meistäkin tulee Aabrahamin siementä.
Meillä on Jumalan Sanan lujaksi varmistama toivo siitä, -
että saamme tuon lupauksen periä.
Lupaus toteutuu täydesti Jumalan valtakunnassa.
Saan itse Heprealaiskirjeestä valtavasti rohkaisua.
Mutta meidän täytyy ymmärtää kirje kirjoittajan tarkoittamalla tavalla.
Hän opettaa ensin Tooran totuutta, -
jotta voisimme ymmärtää Uuden testamentin totuutta.
Jos emme ymmärrä Vanhaa testamenttia, -
emme ymmärrä tätä uutta ilmoitustakaan.
Ymmärtämällä molempia, ymmärrämme asian parhaiten.
Ensi kerralla tutkimme Heprealaiskirjeen lukua 7.
Toivottavasti sait siunauksen ja voit kertoa siitä muille.
Tulethan taas ensi viikolla seuraamaan lähetystämme.
Saat meistä lisätietoa sivustoltamme LoveIsrael.org.
Siellä on lisää Baruchin opetusta videoina, -
joita voit katsella tai ladata koneellesi.
Nähdään ensi viikolla. Siunausta sinulle Jeesuksessa!
Suomennos: Annamari Kortelainen