Shalom! Tervetuloa Veahavta et Israel -ohjelman pariin.
Se tarkoittaa: Sinä rakastat Israelia.
Tri Baruch Korman selittää nyt puolen tunnin ajan Raamattua.
Hän on vanhempi luennoitsija Zera Avraham -instituutissa Israelissa.
Kurssit ovat hepreaksi, mutta hän opettaa kerran viikossa englanniksi.
Saat lisätietoa Israelin-työstämme sivuiltamme LoveIsrael.org.
Nyt on tri Baruchin vuoro.
Kun kuulet sanan sapatti, mitä tulee mieleesi?
Monet sanovat, että silloin mennään jumalanpalvelukseen.
Mutta Jumalan palveleminen ja palvominen kuuluu joka päivään.
Ei sille ole Sanassa erotettu vain yhtä päivää.
Mutta yksi päivä on erotettu levolle.
Mutta raamatullisesti ajatellen sapatin ja levon välillä on yhteys.
Raamatusta näkee, -
että sapatilla ja levolla on yhteys myös valtakuntaan.
Heprealaiskirjeen kirjoittajan tavoitteena on -
tuoda esiin Raamatun totuutta, -
jota tukee Jumalan kansan todistus kautta aikojen.
Kaikki se perustuu Vanhan testamentin Kirjoituksiin.
Näemme kirjeestä Jumalan uskollisuuteen perustuvan käytöksen.
Kun tiedämme sen, voimme reagoida oikein, -
Jumalaa miellyttävällä tavalla.
Haluatko oikeasti elämäsi olevan Jumalalle mieluista?
Monet uskoviksi itseään kutsuvat -
ainakin väittävät seuraavansa Jeesus Nasaretilaista.
Mutta he eivät oikein ymmärrä Jeesuksen seuraamisen merkitystä.
He luulevat, että nyt elämä muuttuukin heille itselleen mieluisaksi.
He luulevat saavansa, mitä heidän kapinallinen sydämensä halajaa.
Kapinallisuus merkitsee omia teitä ja haluja.
He luulevat, että Jumalan tehtävä on miellyttää heitä, -
eikä niin, että he pelastuivat siksi, että voisivat miellyttää Jumalaa.
Katsotaan nyt yhdessä Heprealaiskirjeen lukua 4.
Tarkastelemme Hepr. 4:1:tä taas hyvin kirjaimellisesti.
Tällä kertaa korostus on kuitenkin vähän eri alueella.
Lopulta näet, että opetukseni noudattaa raamatunkäännöstäsi.
Hepr. 4:1 kreikankielestä: -
"Siksi emme pelkää koskaan..."
Käännöksessäsi lukee ehkä: "Älkää pelätkö, koska..."
Asia on sama, käännän vain kreikasta kirjaimellisesti.
"Siksi emme pelkää koskaan..."
Muista, että kirje on kirjoitettu heprealaisille.
Se kirjoitettiin tyylillä, -
jonka sekä sen ajan että nykyiset juutalaiset tuntevat hyvin.
Pitää ymmärtää, mihin teksti pyrkii vastaamaan.
Joskus tekstissä ovat vain vastaukset, -
ja kysymykset täytyy saada selville asiayhteydestä.
"Siksi emme koskaan pelkää, -
koska meillä on lupaus päästä hänen lepoonsa."
Mitä levolla tarkoitetaan?
Olemme nähneet, -
miten heprealaiskirjeessä käytetään Vanhan testamentin historiaa -
opettamaan Uuden testamentin totuutta.
Niin kykenemme paremmin palvelemaan Jumalaa -
ja heijastamaan hänen tahtoaan ja tarkoitusperiään.
Tässä kirjeen kirjoittaja toimii samoin. Hän käyttää tuttua ilmaisua.
"Jumala on vihassaan vannonut, etteivät he pääse hänen lepoonsa."
Vanhassa testamentissa lause tarkoitti sitä, -
ettei kansa päässyt Israelin maahan ja valtakuntaan.
Mutta kirjeessä puhutaan uuden liiton ihmisille.
Siinä käytetään Israelia esikuvana.
Juutalaiset olivat erämaassa pyrkimässä luvattuun maahan.
Uuden liiton ihmiset ovat tämän maailman erämaassa -
mutta matkalla Jumalan valtakuntaan.
Emme tahdo tehdä samaa virhettä kuin heprealaiset erämaassa.
Egyptistä lähteneiden heprealaisten sukupolvi -
kuoli erämaahan.
Se johtui Jumalan uskollisuudesta. Hän ei palkitse kapinointia, -
joka synnyttää kuoleman. Niinpä he kuolivat erämaahan.
Kirjeessä jatketaan samasta teemasta: -
"Emme koskaan pelkää, koska meille on annettu lupaus -
hänen lepoonsa pääsemisestä.
Keskuudessanne on kuitenkin niitä, jotka ovat jääneet taipaleelle."
Kirjoittaja tekee tuossa eron kahden ihmisryhmän välillä.
Toinen ryhmä jää taipaleelle eikä pääse valtakuntaan. Toinen pääsee.
Hepr. 4:ssä puhutaan näistä kahdesta ihmisryhmästä.
Näillä kahdella ryhmällä on jotain yhteistä. Hepr. 4:2: -
"Sillä hyvä sanoma on julistettu meille niinkuin heillekin; -
mutta heidän kuulemansa sana ei heitä hyödyttänyt..."
Miksi sana ei heitä hyödyttänyt?
"...koska se ei uskossa sulautunut niihin, jotka sen kuulivat."
Heiltä puuttui uskoa.
Me kaikki kuulemme saman totuuden, mutta jos emme yhdistä sitä uskoon, -
sanoma ei meitä hyödytä.
Se ei tuota Jumalan haluamaa tulosta.
Kyseessä ei ole Jumalan kyvyttömyys -
vaan se, että tuo ihmisryhmä toimi vastoin hänen esikuvaansa, -
hänen viitekehystään, lakejaan ja käytäntöjään.
"...koska se ei uskossa sulautunut kuulemisen uskoon."
Hepr. 4:3: -
"Sillä me pääsemme lepoon, me, jotka tulimme uskoon..."
Eli me uskovat pääsemme lepoon.
Uskovilla tarkoitetaan niitä, jotka ovat ottaneet ilosanoman vastaan, -
jotka ymmärtävät Messiaan työn ja uskovat häneen.
He pääsevät hänen lepoonsa.
He saavat toisin sanoen kokemuksen valtakunnasta.
Lepoon pääseminen on kokemus valtakunnasta.
Sitten hän puhuu toisesta ryhmästä: -
"Ja niin minä vihassani vannoin: 'He eivät pääse minun lepooni.'"
Jakeessa 3 kerrotaan, mikä ei ole ongelmana: -
"...vaikka hänen tekonsa olivat valmiina -
maailman perustamisesta asti."
Ongelmana ei ole minkään puute.
Valtakunnan perustamisen vaatima työ on jo tehty.
Messias oli Jumalan ikuinen Poika.
Poika oli kuuliainen Isälle ja täytti hänen tekonsa.
Jumala on saanut tekonsa päätökseen.
Hänen piti vain toteuttaa työnsä, ja niin hän tekikin.
Työ oli valmis Jumalan näkökulmasta katsottuna.
Se oli käytännössä jo saatettu loppuun.
Puute ei siis ole Jumalassa vaan ihmisissä.
Kirjeessä annetaan esimerkkejä, jotta ymmärtäisimme asian.
Levosta on puhuttu jo useassa luvussa viitaten Jumalan valtakuntaan.
Nyt käytetään toista termiä, jonka mainitsimme aluksi.
Jae 4: "Sillä hän on jossakin sanonut seitsemännestä päivästä näin..."
Seitsemäs päivä eli sheba -
on teologisesti, profeetallisesti sekä Sanassa yhteydessä valtakuntaan.
Kun juutalaisuuden perinteessä puhutaan suuresta sapatista, -
silloin tarkoitetaan Jumalan valtakuntaa.
Tämä kirje on kirjoitettu heprealaisille.
Siksi siinä käytetään heprealaisille tuttuja termejä.
Jae 4: "Sillä hän on jossakin [päin Kirjoituksia] sanonut -
seitsemännestä päivästä näin: -
'Ja Jumala lepäsi seitsemäntenä päivänä kaikista teoistansa.'"
Luodessaan alussa taivaat ja maan -
Jumala uurasti kuusi päivää, -
jotta kaikki olisi lopuksi hyvää, tov meod, oikein hyvää."
Kirjoitusten mukaan noiden kuuden päivän loputtua -
Jumala lepäsi kaikesta tekemästään työstä.
Hän lakkasi tekemästä työtä sapattina.
1. Mooseksen kirjassa kerrotaan, -
että Jumalan viimeinen luomistyö oli ihmiskunta.
Jumala ei sanonut Aadamille ja Eevalle: -
"Tein teidät ensimmäisenä päivänä, -
jotta voitte työskennellä kuutena päivänä ja rentoutua seitsemäntenä."
Sapatilla ei alun perin ole mitään tekemistä työn palkitsemisen -
tai loikoilun kanssa.
Sapattina oli kielletty työnteko tietyn tarkoituksen vuoksi.
Jos sapattina ei tee mitään, ei ole rikkonut sapattia -
muttei ole sitä viettänytkään.
Sapatin merkitys on nimittäin Jumalan läheisyyden kokeminen.
Se on Jumalan löytämistä ja kohtaamista hänen Sanansa kautta.
Hepr. 4:4: "Ja Jumala lepäsi seitsemäntenä päivänä -
kaikista teoistansa."
Olemme puhuneet levosta useaan otteeseen.
Lepo merkitsee valtakuntaa. Tätä siinä yritetään sanoa: -
Jumala teki luomistyönsä juuri mielensä mukaan, -
niin että se oli kuuden päivän jälkeen oikein hyvä.
Samalla tavoin Jumala tekee työtä perustaakseen valtakuntansa -
ja tehdäkseen siitä juuri mielensä mukaisen.
Nyt jälkeenpäin näemme, että Jumala teki luomistyönsä uskollisesti.
Siksi voimme olla varmoja siitä, -
että Jumala saa aikaan uskollisesti myös toisen luomistekonsa.
Profeetoissa, kuten Sakarjassa, puhutaankin valtakunnasta -
toisena luomakuntana.
Jumala oli uskollinen luodessaan ensimmäisen maailman -
ja luo uskollisesti toisenkin maailman eli valtakuntansa.
Hepr. 4:5: -
"...ja toisessa kohdassa: 'He eivät pääse minun lepooni'."
Kaikki eivät pääse Jumalan valtakuntaan.
On kaksi ryhmää. Toinen pääsee valtakuntaan, -
mutta toiseen ryhmään ei sanoma sulautunut uskossa.
He eivät saa omistaa meille annettua lupausta.
Hepr. 4:6 kreikasta: -
"Koska muutamat pääsevät siihen [lupaukseen valtakunnasta], -
ja ne, joille hyvä sanoma ensin julistettiin, kuulivat sen, -
mutta eivät päässeet siihen tottelemattomuuden tähden.
Toisessa kohtaa hän sanoo: -
'Olen määrännyt päivän, tämän päivän'."
Jos olet seurannut opetusta, muistat, että sanat 'tänä päivänä' -
toistuvat Heprealaiskirjeessä usein.
Sanoja "tänä päivänä" korostetaan. Ne mainitaan tässä taas -
mutta uudessa asiayhteydessä, sinua ja minua varten.
Ne sanat Jumala sanoi alun perin erämaassa olevalle kansalleen.
"Älkää kapinoiko", mutta se sukupolvi kapinoi ja kuoli erämaahan.
Uskollinen, sanansa pitävä Jumala -
hävitti sen sukupolven. Heidän ruumiinsa jäivät erämaahan.
He eivät päässeet Jumalan lepoon.
Nyt viitataan samaan sananpaikkaan, mutta sanojana on Daavid.
Daavid kirjoitti sen ylös kauan erämaavaelluksen jälkeen.
Daavid ei kuulunut siihen sukupolveen vaan eli paljon myöhemmin.
Heprealaiskirjeessä kysytään, miksi Daavid viittaa noihin sanoihin.
Daavid lainaa niitä siksi, -
koska ne sopivat Israeliin matkalla olevan kansan tilanteeseen.
He kuulivat Jumalan äänen mutteivät olleet kuuliaisia.
Siksi Jumala vannoi: "Ette pääse lepooni."
Sanoja "tänä päivänä" sovelletaan tässä uuteen asiayhteyteen.
Esikuvaa sovelletaan nyt valtakunnan asiayhteyteen.
"...niin hän taas määrää päivän, 'tämän päivän', -
sanomalla Daavidin kautta [Psalmeissa] niin pitkän ajan jälkeen -
niinkuin ennen on sanottu: 'Tänä päivänä, -
jos te kuulette hänen äänensä, älkää paaduttako sydämiänne.'"
Se päätös meidän on tehtävä Jumalan valtakunnan suhteen.
Profetioihin perehtynyt tietää, että on merkkejä siitä, -
että tuo valtakunta lähestyy.
On merkkejä siitä, että pimeys ja harhakäsitykset tulevat.
Maailma kutsuu väärää oikeaksi -
ja Jumalan silmissä oikeaa vääräksi.
Uskovia vainotaan tavalla, -
jota ei nähty kymmeniä tai sata vuotta sitten.
Jos täällä sanotaan jotain Jeshuasta ja pidetään ylhäällä banderollia, -
alueellani saadaan asiasta kohtaus.
Kyltti vaaditaan ottamaan alas.
Messiaan totuutta vihataan.
Jopa Jeshuan tai Jeesuksen nimeäkin vihataan, -
koska harhakäsitykset ovat vallalla. Lopunajat lähestyvät.
Et ole ehkä vielä ottanut Jeshuaa vastaan sydämeesi.
Ehkä kuulet hänen äänensä tänään. Jumala koskettaa sisimpääsi, -
ja koet sisimmässäsi halua vastata kyllä.
Haluat tunnustaa: "Olen syntinen.
En ole elänyt sinulle, Jeshua. En tiedä, mitä tuossa kirjassa lukee.
Haluan muuttua. Tule sinä elämäni Herraksi.
Hyväksyn, että sinun veresi ja ristinkuolemasi -
maksoivat syntivelkani kokonaan.
Silloin olet reagoinut Jumalan ääneen oikein. Et paaduttanut sydäntäsi.
Siksi Daavid kirjoitti sanat "tänä päivänä" Psalmiinsa.
Hepr. 4:7: "...sanomalla Daavidin kautta...niinkuin ennen on sanottu: -
'Tänä päivänä, jos te kuulette hänen äänensä, -
älkää paaduttako sydämiänne."
Jakeessa 8 Joosua on kreikaksi Iēsous.
Myös Jeesus on kreikaksi Iēsous
Jeesus, Jeshua, on sama nimi kuin oli Joosualla, Nuunin pojalla.
Ihmiset sanovat, että nyt kyllä sanot väärin.
Vanhassa testamentissa ei puhuta Nuunin pojasta Jeshuasta -
vaan Nuunin pojasta Jehoshuasta. Näin onkin, mutta pitää muistaa, -
että monessa VT:n kohdassa kuten Nehemia 8:ssa -
Joosua on hepreaksi Jeshua, ei Jehoshua.
Muualla sana on muodossa Hoshea kuten Hoosean kirjassa.
Tuo nimi muuttaa muotoaan tuodakseen esiin tietyn totuuden.
Eli Hepr. 4:8:ssa ei puhuta Jeesuksesta, Daavidin pojasta, -
joka syntyi neitsyestä, Jumalan ainoasta Pojasta, vaan Joosuasta.
Hepr. 4:8: -
"Sillä jos Joosua olisi saattanut heidät lepoon, -
niin hän ei puhuisi toisesta, senjälkeisestä päivästä, -
päivästä, jolloin on Jumalan kansalle sapatinlepo tuleva."
"Sapatti" ei tarkoita tässä taas uutta seitsemättä päivää, -
uutta sapatin viettämistä tai uutta sapatin ymmärtämistä.
Tai että sapatti onkin viikon ensimmäisenä päivänä sunnuntaina.
"Sapatti" tarkoittaa tässä seitsemättä päivää.
Se on levon päivä. Lepo merkitsee valtakuntaa.
Samoin kuin Israeliin pääsy merkitsi lepoa matkan vaivoista, -
samoin Jumalan valtakuntaan pääsy merkitsee meille lepoa -
sekä iankaikkista lepoa.
Joosuan nimi on tässä alleviivaamassa jotain.
Se ei ole siinä sattumalta.
Puhun tällä viikolla Romaniassa.
Konferenssin aiheena on uuteen johtajuuteen valmistautuminen.
Siellä opiskellaan Joosuan kirjaa.
Kerron heille erään asian, mitä he eivät ehkä tiedä, ehkä et sinäkään.
Sanat Jeshua ja Joosua ovat peräisin samasta juuresta.
Kyseessä on esikuva. Samoin kuin Joosua, Nuunin poika, -
johti kansan Israelin maahan, -
samalla tavoin johtaa Jeshua, Jeesus, meidät Jumalan valtakuntaan.
Nimien samankaltaisuus vahvistaa esikuvallisuutta.
Hepr. 4:8: "Sillä jos Joosua olisi saattanut heidät lepoon, -
niin hän ei puhuisi toisesta, senjälkeisestä päivästä.
Koska Jumalan kansalle on sapatinlepo [valtakunta] tuleva."
Jae 10: "Sillä joka on päässyt hänen lepoonsa, -
on saanut levon teoistaan..."
Siitä on meille merkittäviä seurauksia.
Kun Jumala oli saanut luomistyönsä päätökseen, hän lepäsi.
Hän ylläpitää maailmaa muttei luo sitä yhä uudelleen.
Samalla tavoin Jumalan valtakuntakin luodaan vain kerran.
Kun menemme sisään valtakuntaan, hänen lepoonsa, -
hän saa levon omista töistään. Se tarkoittaa sitä, -
että meillä on mahdollisuus palvella Jumalaa juuri nyt tässä ruumiissa.
Jumalan valtakunnassa emme enää palvele häntä.
Me palvomme häntä. Se on seuraus hänen lähellään olemisesta.
Kuuntele siis hänen ääntään tänään.
Nyt on aika käyttää omaa elämäänsä ja resurssejaan -
Jumalan valtakunnan hyväksi, kunnes se perustetaan.
Eli: Hänen valtakuntaansa päässyt "on saanut levon teoistaan, hänkin, -
niin kuin Jumala omista teoistansa.
Ahkeroikaamme siis päästä siihen lepoon, -
ettei kukaan lankeaisi seuraamaan -
samaa tottelemattomuuden [uskon puutteen] esimerkkiä."
Ehkä sanot, että joudut joskus taistelemaan -
uskon tai kuuliaisuuden puutteen vuoksi. Niin minäkin.
Miten pääsemme kasvamaan pois uskon ja kuuliaisuuden puutteesta?
Vastaus löytyy jakeesta 12: -
"Sillä Jumalan sana on elävä ja voimallinen..."
Voimallinen on kreikaksi energēs. Siitä tulee sana "energia."
Meidän mielestämme energia on voimaa.
Tuossa raamatunkohdassa energēs tarkoittaa "tehokasta voimaa".
Se on voimaa, joka saa aikaan toivotun tuloksen.
Voin olla voimaton, uupunut, epäilevä ja tottelematon, -
mutta Jumalan voima toimii hänen Sanassaan.
"Sillä Jumalan sana on elävä ja voimallinen -
ja terävämpi kuin mikään kaksiteräinen miekka -
ja tunkee lävitse, -
kunnes se erottaa sielun ja hengen, -
nivelet sekä ytimet, -
ja on sydämen ajatusten ja aivoitusten [halujen] tuomitsija..."
Minun on tuotava omat haluni Jumalan Sanan vaikutuspiiriin.
"Jumalan Sana on vahva, tehokas ja voimallinen.
Se erottaa sielun ja hengen, -
nivelet sekä ytimet, -
jotta voisin erottaa, mitä sydämeni halajaa ja mihin se on taipuvainen.
Eikä mikään luotu ole hänelle näkymätön, -
vaan kaikki menevät Jumalan eteen alastonna.
Emme pysty salaamaan mitään.
Kaikki on paljastettua hänen silmäinsä edessä, -
koska meidän on tehtävä hänelle tili."
Kreikan sanasta "paljastettu" saadaan englannin sana trachea, "henkitorvi".
Kun eläin teurastetaan, sen pää taivutetaan taaksepäin -
ja kaula paljastetaan, jotta nähdä, mihin viilletään.
"Trachea" eli henkitorvi tulee siis kreikan sanasta "paljastaa".
"Kaikki on oleva perin pohjin paljastettua hänen edessään, -
ja siksi meidän pitää tehdä hänelle tili."
On kauhistuttavaa, että meidän pitää tehdä Jumalalle tili -
kaikista ajatuksistamme ja teoistamme.
Mutta meille on toivo. Siitä puhumme ensi viikolla.
Toivottavasti sait siunauksen ja voit kertoa siitä muille.
Tulethan taas ensi viikolla seuraamaan lähetystämme.
Saat meistä lisätietoa sivustoltamme LoveIsrael.org.
Siellä on lisää Baruchin opetusta videoina, -
joita voit katsella tai ladata koneellesi.
Nähdään ensi viikolla. Siunausta sinulle Jeesuksessa!
Suomennos: Annamari Kortelainen