Lisää tilaa Jeesukselle.
Aiheena tänään on Ylpeys.
Ajattelemme sitä, mitä Jeesus tarkoittaa sillä, -
että sydämestä lähtee erilaisia asioita.
Hän sanoo Markuksen evankeliumin 7. luvussa: -
"...vaan mikä ihmisestä lähtee ulos, se saastuttaa ihmisen."
"Sillä sisästä, ihmisten sydämestä, lähtevät pahat ajatukset, -
haureudet, varkaudet, murhat, aviorikokset, ahneus, -
häijyys, petollisuus, irstaus, pahansuonti, -
jumalanpilkka, ylpeys, mielettömyys.
Kaikki tämä paha lähtee sisästä ulos ja saastuttaa ihmisen."
Mitä Jeesus tarkoittaa sillä, että sisimmässä on näin paljon asioita?
Se on syntiinlankeemuksen jälkeisten sukupolviemme saavutus, -
että ihmisen heikkouksien sekaan mahtuu paljon -
erilaisia heikkouden muotoja.
Vaikka lukiessa äkkiä ajattelee, etten ole tehnyt sitä, en tätä, -
mutta ne juuret, jotka voivat johtaa niihin tekemisiin...
Pienet ajatukset ja pienet seurustelut sellaisten kanssa, -
joilla on näitä Jeesuksen luettelemia kiusauksia tai heikkouksia, -
niin nämä kaikki tulevat tavallaan mahdollisiksi -
sukupolvien saatossa, perhekunnissa.
Tai sitten ihan siinä seurustelun yhteydessä, -
kun tapaa toisia ihmisiä vähän lähemmin.
Kaikki se kiusaantuvuus ihmisen heikkouksien tähden on sellainen, -
mitä sielunvihollinen haluaisi mielellään käyttää hyväkseen -
ja vieroittaa ihmistä sydämen tasolla.
Näin Jeesus ei saisi hallita kaikkialla koko elämän alueilla.
Tämä ylpeys on sellainen elämisen muoto, -
jossa jotkut asiat vaan menevät niin hyvin, -
tai sitten itse kuvittelee niiden menneen niin hyvin, -
että pitäisi olla ihan ylpeä itsestään, saavutuksistaan.
Varmasti niille, jotka ovat menestyneet urheilussa tai taiteissa -
tai joissakin kilpailuissa, voi käydä näin.
Kun fanitetaan eli annetaan kannustuksia, sponsorointeja, -
niin menestys voi tuoda ajatuksen, että 'minä olen parempi muita'.
Ehkä se silti on persoonasta paljon kiinni, miten siihen suhtautuu.
Näkevätkö toiset, että nyt ihminen ylpeilee saavutuksillaan?
Se on hyvin mahdollista monissa eri elämänmuodoissa.
Työpaikoilla, kodissa, ystäväpiirissä voi olla ihmisiä, -
jotka osoittautuvat usein hyvin ylpeiksi.
On monia ylpeilyn aiheitakin: kaunis ja komea, kallis talo -
tai se viimeistä mallia oleva auto.
Niin kallis, että eivät naapurit kyllä sellaiseen edes pysty.
Miten ihminen voi lähteä kilpailemaan -
tai edes yrittämään toisten tasolle, -
niin kolmannessa se voi jo tuntua siltä, että voi, hyvänen aika!
Kateellisuus on niin hyvin helposti tulossa.
Silloin ajatellaan, että mokomatkin ylpeilevät.
Sananlaskut 16 sanoo: -
"Kopeus käy kukistumisen edellä, ylpeys lankeemuksen edellä."
"Parempi palavana nöyrien parissa -
kuin jakamassa saalista ylpeitten kanssa."
"Joka painaa mieleensä sanan, se löytää onnen; -
ja autuas se, joka Herraan turvaa!"
Siis monesti ylpeys käy lankeemuksen edellä.
Se on ihan selvä tuon sananlaskun mukaan.
Käytäntöhän sananlaskut on tavallaan inspiroinut Jumalan Sanaksi.
Sitten toinen Sananlaskujen luku eli 29: -
"Ihmisen alentaa hänen oma ylpeytensä..."
Se todellisuus, miten Jumala näkee itsensä korottavaa, -
niin se tavallaan alentaa ihmistä Jumalan silmissä.
Voi alentaa myös niiden ihmisten silmissä, -
jotka huomaavat hänen ylpeilevän.
Hänen olemuksestaan näkyy jollain tavalla tuo ylpeys -
tai sananparsissa. Ihminenhän voi sanoilla osoittaa selkeää ylpeyttä.
'En vain ole ihan niin kuin nuo muut' - tai jotain vastaavaa.
Ylpeys myös uskovien keskuudessa lienee sellainen, -
että nöyremmät tai syntiset eivät oikein arvaa seuraan liittyä.
Psalmien kirjassa 40 sanotaan: "Autuas se mies, -
joka panee turvansa Herraan eikä käänny ylpeiden puoleen -
eikä niitten, jotka valheeseen eksyvät!
Herra, minun Jumalani, suuret ovat sinun ihmetekosi -
ja sinun aivoituksesi meitä kohtaan.
Ei ole ketään sinun vertaistasi.
Niitä minä tahdon julistaa, niistä puhua, -
niitten paljous on suurempi, kuin luetella taidan."
Omaisuuskansa, Israel, välitti Jumalan suuria tekoja.
Niistä profeetoista ja kuninkaista, jotka veivät oikeaan suuntaan, -
niistä kansa oli ylpeä, -
koska he ohjasivat oikealle tielle takaisin vääriltä teiltä.
Kun Jumala nostaa tuolla lailla sen totuuden arvoksi, -
niin Hän otti näitä totuuden puhujia, -
joita sitten joko vangittiin ja pahoinpideltiin tai surmattiin.
Paha halusi näet saada voiton hyvästä.
Totuus tekisi vapaaksi. Valhe vie vikaan poispäin Jumalasta.
Johanneksen evankeliumissa on ihmeellinen kohta siinä, -
missä Jeesus rukoilee.
Uskovia varten tämä rukous on erittäin hyödyllinen, -
sillä se on Jäähyväispuheen ikään kuin loppulauselma.
Siinä Jumala, Isä, antaa Jeesuksen tuoda -
sille paikalle, jossa Hän ilmoittaa tuon alkuperäisen elämäntehtävänsä:
tuoda ihmiset pelastukseen Jumalan yhteyteen.
Hän sanoo 17. luvun jakeesta 20 eteenpäin: -
"Mutta en minä rukoile ainoastaan näiden edestä, -
vaan myös niiden edestä, jotka heidän sanansa kautta uskovat minuun,
että he kaikki olisivat yhtä, niin kuin sinä, Isä, olet minussa -
ja minä sinussa, että hekin meissä olisivat, -
niin että maailma uskoisi, että sinä olet minut lähettänyt.
Ja sen kirkkauden, jonka sinä minulle annoit, -
minä olen antanut heille, että he olisivat yhtä, -
niinkuin me olemme yhtä - minä heissä, ja sinä minussa -
että he olisivat täydellisesti yhtä, niin että maailma ymmärtäisi,
että sinä olet minut lähettänyt ja rakastanut heitä, -
niinkuin sinä olet minua rakastanut."
Tuo yhteyden sanoma.
Jeesus Kristus tuli kutsumaan juutalaisia pappiskansaksi, -
olemaan yhtä, tekemään parannusta synneistä.
Näin profeetat olivat julistaneet -
ja Jumalan tahdon mukaiset kuninkaat olivat esimerkkeinä näyttäneet -
epäjumalanpalveluspaikkoja tuhoamalla -
ja Jumalan totuutta esillä pitämällä.
Kaikkeen tähän Jeesus viittasi -
puhuessaan opetuslapsille ylösnousseena.
Tätä tarkoittivat minun sanani, että kaiken pitää käymän toteen, -
mitä Mooseksen laissa, profeetoissa ja Psalmeissa on -
Hänestä, Kristuksesta puhuttu.
Silloin Jeesus avasi ylösnousseena opetuslastensa -
hengellisen ymmärryksen käsittämään Kirjoitukset.
Kirjoitukset ovat elämän sisältöä varten.
Jeesus tuli tuomaan Isän tahdon elämän sisältöä varten.
Tuo sisimmän muuttuminen Jumalan tahdon suuntaan, -
niin että Jumala näkee sen muutoksen.
Tavallaan elämän tarkoitus on se, -
että Jumala voisi muokata meitä yhä enemmän siihen, -
että tasapaino oikean ja väärän välillä olisi -
Jumalan Sanan mukaan totuudenmukainen.
Kun siihen tulee ylpeys, niin sen mukana tulee lankeemus.
Jos oma ylpeys alentaa ihmistä, niin tulisi nähdä se, -
että ei kannattaisi olla ylpeä, vaikka kiitollinen saa olla.
Kiitollinen Jumalaa kohtaan.
On merkillistä, kuinka ilmeisesti siellä Patmos-saarella -
Johannes vanhuudessaan sai ihmeellisiä näkyjä ja ilmestyksiä -
tätä lopunaikaakin varten.
Hän kuuntelee siellä, kuinka ylistys kuuluu.
Kaikkien, jotka taivaissa ovat ja maan päällä ovat -
ja meren päällä ovat ja kaikkien niissä olevain minä kuulin sanovan -
hänelle, joka valtaistuimella istuu ja Karitsalle ylistys ja kunnia -
ja kirkkaus ja valta aina ja iankaikkisesti.
Kuinka lohduttava ja rohkaiseva -
tuo Jumalan Sana hänen kauttaan onkaan!
Hänelle yksin kuuluu ylistys. Hänelle yksin kuuluu kunnia.
Hänelle yksin kuuluu tuo kirkkaus, -
jonka Jeesus oli saanut ennen maailman luomista -
ja jonka Hän toi maan päälle omille seuraajilleen, opetuslapsilleen.
Ei vain niin, että Hän täytti heidät Pyhällä Hengellä ja tulella, -
vaan myös niin, että opetuslapset pyrkivät Pyhän Hengen avulla -
elämään yhteydessä, niin kuin Kristus-ruumiin jäsen -
siinä Kristuksen ruumiissa, riippuvaisena Jeesuksesta.
Tuossa yhteydessä on ihmeellisyys.
Niin kuin Jeesus eli riippuvaisena Isästä, -
niin kutsumuksemme kristittyinä ei ole elää toisten yläpuolella.
Ei todellakaan!
Mitä tapahtui aikanaan -
siellä slummeissa ja Kalkutan kaduilla?
Kuinka siellä äiti Teresa näki hyväksi viettää aikaansa -
kuolevien rinnalla.
Hakiko hän siellä ylpeyttä?
Hän näki sen, mitä Jeesus sanoo: -
Minkä olet tehnyt yhdelle näistä, sen olet tehnyt minulle.
Mikä olisi tuo ylpeys kristittyjen kohdalla -
ulkopuolella olevia kärsiviä kohtaan?
Tai jopa kristittyjenkin välillä?
Tai kristittyjen ja juutalaisten välillä?
Kuinka kristittyjen tulisi löytää tuo ihmeellinen rakkaus -
niitä kohtaan, joiden kautta Jumala ilmoitti itsensä.
Lähestyä, mutta ei ylpeinä siitä, että meillä on Kristus, -
vaan sillä todellisuudella, että tuo kirkkaus valaisisi -
ulkopuolella olevat vielä sydämen paatumuksessa, -
jonka Jumala heille oli asettanut.
Näin siksi, että he ylpeinä kieltäytyivät -
Kristuksen vastaanottamisesta.
Että kristittyjen rakkaus murtaisi -
tuon paatumuksen ja vihan, -
sillä ihmiset voivat ylpeydessään paatua.
Oikeassa oleminen monissa asioissa tekee ylpeäksi, -
paaduttaa ihmisen toisten yläpuolelle.
Jollain tavalla juutalaisuudessa tuo on käynyt niin päin, -
että paatumus on tullut osittain ylpeydeksi kristittyjä kohtaan.
"Me olemme omaisuuskansa."
Mutta kuinka paljon enemmän -
se Jumalan Pyhän Hengen vaikuttama rakkaus, myötätunto, -
rinnalle tuleminen...
Kaikki se rakkaus, jolle Jeesus itse oli kuuliainen kuolemaan asti -
kantaakseen pakanain ja juutalaistenkin syntivelan ristillä -
sovituksena synnistä, paatumuksesta.
Ja se osuus, joka pakanakristityillä on, -
niin tulla siihen todellisuuteen, ettemme ylpeinä sano, -
että me olemme päässeet kiinni siihen, mikä teiltä puuttuu.
Meille Jumala on antanut uskon Kristukseen. Teiltä se puuttuu.
Tuo menetelmä, jolla kristityt ja juutalaiset kohtaavat toisiaan, -
se on paljon syvemmissä juurissa.
Näin lyhyesti sitä voi pinnasta vähän koskettaa, -
mutta ei päästä sinne -
niihin hirvittäviin sukupolviin taaksepäin, -
jossa kristityt ovat menetelleet väärin.
Siinä toisaalta tuo ristiriita on ollut -
niin tavallaan haavoittava puolin ja toisin, -
että näitä hirvittäviä juutalaisvainoja on tapahtunut.
Tuota kaikkea sielunvihollinen saa aikaan -
siellä ylpeyden ja paatumuksen keskellä.
Se voi vaikuttaa kansakuntiin, johtoryhmiin.
Se voi vaikuttaa jokapäiväiseen elämään, -
niin että mitä yhteyttä meillä olisi?
Olisiko se sitä, jossa rakkaus peittäisi syntien paljouden?
Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, -
että hän antoi ainokaisen Poikansa, -
ettei yksikään, joka Häneen uskoo, hukkuisi, -
vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä.
Ja tuollainen elämähän on Jeesus Kristus itse, -
kun Hän saa tulla sydämeen tuomaan Jumalan tahtoman elämän -
ja sanoillaan Pyhässä Hengessä vaikuttaa sanojen toteuttamista.
Syvälle Kristuksen tuntemiseen voi päästä Pyhässä Hengessä, -
mutta siihen pääsee vain Jumalan avulla.
Luonnostamme olemme näet -
syntiinlankeemuksen myöhäisiä sukupolvia, -
joita isien pahat teot seuraavat - ei vain 3. ja 4. sukupolveen, -
vaan voi käydä niin kuin Meksikossa kerran kävi.
Eräs ihminen pyysi rukoilemaan puolisonsa puolesta.
Koin hyvin vahvasti, että pitäisi rukoilla niitä istutuksia irti, -
mitä taivaallinen Isä ei ole istuttanut.
Jos on pahan vallat kyseessä, -
niin 3. ja 4. sukupolveen -
kostan isien pahat teot lapsille. Se on Jumalan Sanan määräys.
Niille, jotka minua vihaavat, mutta teen laupeuden tuhansille, -
jotka minua rakastavat ja pitävät minun käskyni.
Monesti tuo Jumalan kuuliaisuus on niin vajavaista, -
että käskyjen pitäminen täysin heikkona -
tai niin, että edes pyrkisi kuuliaisena pitämään Hänen tahtoaan...
Jos käskyjen pitäminen on vajavaista -
huolimatta rakkauden yhteydestä Jumalaan päin -
ja ainakin ajateltuna ja osittain toteutuneena, -
niin silloin isien pahat teot voivat olla todellisia vaikutteita -
3. ja 4. sukupolveen asti.
Kun noin olen kokenut sen Pyhässä Hengessä, -
että pitää katkaista Jeesuksen nimessä sitoen ja murtaen pois -
niitä sukupolvien juuria, -
niin ystävä, se ei ollut 3. ja 4. vaan se oli 5., 6., 7. sukupolvi.
Siinä kohdassa, kun oli 22. sukupolvi, -
tuo ihminen putosi kuin jauhosäkki maahan.
Enhän minä voinut ratkaista, minne asti rukous meni, -
mutta hän nousi sieltä vähän ajan päästä kasvot ihan eri näköisinä.
Oli jotakin sellaista vapautusta, jota en käsitä vieläkään, -
mutta Jumala näki, että piti rukoilla kauas, kauas.
Niin kauas, että kukaan tuskin suvusta tiesi, -
mitä siellä oli tapahtunut, -
mutta tuo vapautus näkyi hänen olemuksestaan ja käytöksestään.
He olivat kunnollisia kristittyjä.
Näin ainakin kuvasin niinä aikoina, kun heitä tapasin.
Ystävä, kun ajattelemme, mitä sydämestä lähtee, -
niin ylpeydestä puhuu 2. Korinttolaiskirje.
Paavali oli monin tavoin hyvin ansioitunut, -
ei vain niin, että hän kirjoitti Korinttolaiskirjeiden viisauksia, -
1.-2. Korinttolaiskirjeen monta lukua.
Sellaisia Jumalan viitoittamia asioita, -
joissa kuulijat ja lukijat saavat Jumalan ilmestystä, -
Jumalan tuntemista paljon lisää. Paavali sanoo täällä: -
"Sillä jos tahtoisinkin kerskata, en olisi mieletön, -
sillä minä puhuisin totta; mutta minä pidättäydyn siitä, -
ettei kukaan ajattelisi minusta enempää, -
kuin mitä näkee minun olevan tai mitä hän minusta kuulee.
Ja etten niin erinomaisten ilmestysten tähden ylpeilisi, -
on minulle annettu lihaani pistin, saatanan enkeli, -
rusikoimaan minua, etten ylpeilisi.
Tämän tähden olen kolmesti rukoillut Herraa, -
että se erkanisi minusta. Ja hän sanoi minulle: -
'Minun armossani on sinulle kyllin;
sillä minun voimani tulee täydelliseksi heikkoudessa'.
Sentähden minä mieluimmin kerskaan heikkoudestani, -
että Kristuksen voima asettuisi minuun asumaan.
Sentähden minä olen mielistynyt heikkouteen, pahoinpitelyihin, -
hätään, vainoihin, ahdistuksiin, Kristuksen tähden; -
sillä kun olen heikko, silloin minä olen väkevä."
Paljon kokenut tai elänyt kristitty -
voi tavallaan verrata itseään tähän, -
kuinka helposti nuo ylpeät ajatukset tulevat.
Paavali oli saanut valtavan määrän opetusta Vanhasta testamentista -
kuuluisan opettajan kautta ja hän tiesi Kirjoitukset tarkkaan.
Hän tunsi armolahjat ja oli nähnyt paljon ilmestyksiä.
Olisi luullut, että hän olisi ollut ihan ansiosta ylpeä.
Tuossa hän kuitenkin tuo esiin, että heikoissa Jumala on väkevä.
Heikko niistä harvemmin sitten ylpeilee.
2. Timoteuskirjeessä sanotaan: -
"Mutta tiedä se, että viimeisinä päivinä on tuleva vaikeita aikoja.
Sillä ihmiset ovat silloin itserakkaita, rahanahneita, -
kerskailijoita, ylpeitä, herjaajia, vanhemmilleen tottelemattomia, -
kiittämättömiä, epähurskaita, rakkaudettomia, epäsopuisia, -
panettelijoita, hillittömiä, raakoja, hyvän vihamiehiä, -
pettureita, väkivaltaisia, pöyhkeitä, -
hekumaa enemmän kuin Jumalaa rakastavia; -
heissä on jumalisuuden ulkokuori, mutta he kieltävät sen voiman.
Senkaltaisia karta."
Ehkä suurimpia herätyksen esteitä on -
monien kristittyjen vakiintunut ajatusmaailma, -
että näin ja näin on oikein. Näin ja näin on hyvä.
Silti mitä sisimmästä lähtee, ylpeydet ja pahat ajatukset jne. -
ne voivatkin olla esteitä.
Jumala varjelkoon meitä olemasta ylpeitä kristittyjen kesken -
tai ulkopuolella olevien edessä.
Armollinen Jumala meitä kaikkia ylpeydestä vieroittakoon.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare