Ohjelmasarjassa Lisää tilaa Jeesukselle -
on tällä kertaa aiheena Häijyys.
Ehkä tuota sanaa on vähän harvem- min käytetty suomen kielessä, -
vaikka usein jotakin ihmistä sanotaankin häijyksi.
Tuo sana on vähän poistunut suomalaisesta kielenkäytöstä -
ehkä sivummalle, mutta Jeesuksella tuo on kilvoittelua varten.
Jotta tulisi tilaa Jeesukselle sydämessä enemmän, -
niin Hän luettelee: sydämestä lähtevät pahat ajatukset, -
haureudet, varkaudet, murhat, aviorikokset, ahneus, häijyys, -
petollisuus, irstaus, pahansuonti, Jumalan pilkka, ylpeys, -
mielettömyys. Kaikki tämä paha lähtee sisimmästä ulos -
ja saastuttaa ihmisen.
Tuo kilvoitus puhtaaseen elämään tulee totuuden kautta.
Totuus ja armo. Jeesus oli täynnä armoa ja totuutta.
Siksi varmaan vajavaiset ihmiset, opetuslapset ja kuunteleva kansa -
ikään kuin liimautuivat Jeesuksen läheisyyteen siitä syystä, -
että Hän ei tuominnut.
Häijyä ihmistä ei voisi tuomita, -
vaan parannuksenteko ja puhdistus on mahdollista, -
jos kokee itsensä häijyksi.
Jumala armahtaa, kun ihminen kääntyy ja pyytää anteeksiantoa.
Muistan kerran, -
kun huomasin puheen jälkeen ennen esirukousta, -
että sydämelläni on sellaisia asioita Jumalan ja minun välissä, -
että ehkä Jumala ei nyt edes kuulisi rukouksia - kuuntelisi niitä.
Siinä tein parannusta.
Huomasin, että meillähän on toinen saarnaaja ko. tilaisuudessa.
Menin polvilleni hänen eteensä.
Ensin kyllä mainitsin läsnäolevalle seurakunnalle, -
että veisaamme välissä virren ennen esirukousta.
Virren aikana todella polvistuin penkkien väliin kirkossa -
ja pyysin anteeksiantamusta nimeten siinä joitakin syntejä.
Hän julisti minulle: "Usko Jeesuksen nimessä ja sovintoveressä -
syntisi anteeksi annetuiksi."
Koin itseni siinä pystyssä olevaksi, -
niin kuin en olisi ollutkaan polvillani.
Sitten minulle puettiin ihan nilkoista asti -
normaali valkoinen vaate, niin kuin rippikoululaisten tai papin alba, -
ja sitten vetoketju ylös asti kiinni.
Erikoista oli, että sellainen rauha virtasi.
Koin syntien anteeksiantamuksen käytännössä.
Ajatellaan, että häijy ihminen löytää tulistumisensa syyn.
Muistan erään ihmisen, joka tuli esirukoukseen.
Seuraavana päivänä olisi vaikea polvileikkaus.
Jokainen tarvitsee terveitä jalkoja, -
ja polvileikkaus on vakava kunnon kohotuksen toive.
Hän tahtoi, että ensin rukoillaan, että Jumala parantaisi -
tai sitten antaisi lääkärille taidon leikata se kuntoon.
Siis oikein siunausta ja johdatusta tuolle lääkärille.
Ennen kuin rukoilinkaan, tulin kysyneeksi jotain.
Jumala varmaan johdatti kysymään.
Mikä on suhteesi isääsi ja äitiisi?
Tuo noin 60-vuotias sanoi: "Minä vihaan niitä!"
Oikein tuskissaan, kasvoilla vaikea ilme.
Ilme oli todella vihan ilme.
Siinä jäimme ensin sanoin keskustelemaan.
Voi hyvänen aika, ystävä! Ei ole hyvä näinkään elää.
Tuon keskustelun jälkeen ehkä 30-45 minuutin kuluttua -
hän oli halukas pyytämään anteeksi Jumalalta ja vanhemmiltaan.
Neljäs käsky on melkoinen käsky: Kunnioita isääsi ja äitiäsi, -
että menestyisit ja kauan eläisit maan päällä.
Tuo käsky tuottaa sellaisen siunauksen, -
että häijyydet ja vihanpidot, ilkeydet, väärät sanomiset, -
väärä käytös; kaikki se tuottaa vapautuksen, -
kun tuollaiset voi saada anteeksi, ja ne poistuvat ihmisten väliltä.
Ystävä, kun koulussa kysyin...
Oli lupa pitää lasten uskonto- tunteja silloin tällöin -
Muurlan ala-asteella.
Opettajat pyysivät joko sijaiseksi muutamaksi tunniksi -
tai aihe oli sellainen, että toivoivat papin pitävän tunnin.
Siitä on noin 12 vuotta aikaa.
Ystävä, näytin luokan edessä tällaista paperia ja kysyin: -
"Kuinka moni haluaisi, että olisi omatunto näin puhdas?"
Et voi kuvitella! Minä ihmettelin, kun kaikki nostivat heti kätensä.
Siis tuo kasvatus oli vielä vaikuttamassa sitä, -
että he halusivat saada asioita hoidettua puhtauteen päin.
Jos tiedetään, miten anteeksiantamus toimii Jumalan puolelta -
ja myös ihmisten puolelta, että meillä on velvollisuus -
ja mahdollisuus pyytää anteeksi, niin silloin päästään eteenpäin.
Raamatussa on näet erikoinen juutalaisten kasvatustapa, -
joka kristityiltä on vähän unohtunut. Eikä ihan vähänkään.
Psalmissa 78 sanotaan: -
"Mitä olemme kuulleet, minkä olemme saaneet tietää -
ja mitä isämme ovat meille kertoneet, -
sitä me emme heidän lapsiltansa salaa, -
vaan me kerromme tulevalle polvelle Herran ylistettävistä teoista, -
hänen voimastansa ja ihmeistänsä, jotka hän on tehnyt.
Hän asetti todistuksen Jaakobiin, hän sääti Israeliin lain -
ja käski meidän isiemme julistaa ne lapsillensa, -
että jälkipolvi saisi ne tietää, -
saisivat tietää vastedes syntyvät lapset, -
ja nekin nousisivat ja kertoisivat niistä lapsillensa.
Niin nämä panisivat uskalluksensa Jumalaan -
eivätkä unhottaisi Jumalan tekoja, -
vaan ottaisivat hänen käskyistänsä vaarin.
Ja niin ei heistä tulisi, niinkuin heidän isistänsä, -
kapinoitseva ja niskoitteleva polvi, -
sukupolvi, jonka sydän ei pysynyt lujana -
ja jonka henki ei pysynyt uskollisena Jumalalle."
Tuo sukupolvien välinen suuri kasvatustavoite ja tehtävä -
on tuoda Jumalan tahto esille, -
tuoda Jumala ja Jumalan teot tunnetuiksi.
Miten kirkko tai erilaiset seurakuntamuodot ovat -
tässä onnistuneet lastensa ja lastenlastensa kohdalla, -
siinä olisi hyvin paljon tarkistamisen varaa tässä yhteiskunnassa.
Jumala on sanonut eli Jeesus Kristus itse sanoo -
Matteuksen evankeliumin 15. luvussa: -
"'Ei saastuta ihmistä se, mikä menee suusta sisään; -
vaan mikä suusta käy ulos, se saastuttaa ihmisen.'
Silloin opetuslapset tulivat ja sanoivat hänelle: -
'Tiedätkö, että fariseukset loukkaantuivat -
kuullessaan tuon puheen?'"
Fariseuksia edustavat nykyään varmaan oikeassa olevat ihmiset, -
jotka oikeassa olemisensa perustavat -
omiin mielipiteisiinsä irralleen Raamatun opetuksesta.
Siis siihen, mitä pitää itse oikeana, niin se on oikein.
Tai sitten yleiseen mielipiteeseen.
Se nyt ainakin on yleisen mielipiteen mukaan oikein.
Jeesus jatkaa: "Jokainen istutus, -
jota minun taivaallinen Isäni ei ole istuttanut, -
on juurineen revittävä pois."
No, mikäs tämä häijyys nyt sitten voisi olla?
On aika erikoista, että häijyydestä puhutaan siellä, -
missä ihmiset kasvattavat lapsiaan.
Jopa niin, että isovanhemmat ovat monesti soittaneet -
tai keskustelleet siitä, -
etteivät saa enää lapsenlapselleen puhua Jeesuksesta yhtään mitään -
tai Jumalasta yhtään mitään.
Jopa niin jyrkästi ovat lasten vanhemmat sanoneet, -
että jos isovanhemmat vielä mainitsevat uskonasioista, -
niin yhteys loppuu heihin kokonaan.
Jyrkkä kielto. "Me kasvatamme itse lapsemme."
Monet uskovat ja rukoilevat isovanhemmat ovat siinä tilanteessa, -
että jälkipolvien kasvatus on lasten omien vanhempien varassa.
Jos koululaitos alkaa mennä täysin ohi Jumalan Sanan totuudesta, -
jos Isä meidän -rukouksen tilalla pitäisi kertoa -
jostain muusta kuin Isästä Jumalana, -
niin mennään hyvin raskaasti Jumalan Sanaa ja Raamattua vastaan.
Tässä maailmantilanteessa yhteis- kunta on melkoisessa prosessissa.
Pitäisi aina muistaa, että uusi luomus Kristuksessa -
eli usko Jeesukseen Kristukseen tuottaa velvollisuuden -
tutkia Jumalan Sanaa.
Jeesus Kristus on näet uskon alkaja ja kasvattaja.
Jos Jeesus Kristus ei ole vielä saanut tulla sydämen Herraksi, -
niin tuntuu, että joku muu ohjaa ajatusmaailmaa -
ja oikeassa olemista irrallaan Jeesuksesta.
Ajattelemme sitä, että Jeesus Kristus on Vapahtaja, -
ja Hänestä profeetta sanoo: -
"Katso Jumalan Karitsa, joka ottaa pois maailman synnin."
Jos yhteiskunta alkaa hallita epäuskosta käsin, -
Jumalan Sanan vastaisuudesta käsin tätä yhteiskuntaa, -
ja jopa painostaa uskonyhteisöjä, -
niin että Jumalan Sanaa ei saa julkisesti enää esittää sellaisena, -
kuin Jumala on sen ilmoittanut, -
niin silloin yhteiskunnan perustus on hauraalla pohjalla.
Muistan erään keskustelun.
Raitiovaunussa tulin keskustelleeksi -
johtaja Jan Vapaavuoren kanssa. Kysyin häneltä, -
mitä hän ajattelee siitä, jos Suomessa aletaan opettaa niin, -
ettei saa enää sanoa 'mies' tai 'nainen', 'tyttö' tai 'poika'.
Pienen hetken jälkeen hän vastasi minulle: -
"Kyllä suurempi osa Suomen kansaa vielä ajattelee aivan toisin."
Näin minäkin uskon. Tämä moraali suuressa murroksessa -
sukupolvien, perheiden ja lasten kohdalla on menossa sellaiseen, -
että se tuottaa Jumalan edessä olevaa vastenmielisyyttä -
Jumalan Sanalle, Jumalan totuudelle.
Silloin jouduttaisiin tavallaan kääntämään Raamattua -
kokonaan toisin päin, koko yhteiskuntaa toisin päin.
Mitä isät ja äidit ovat opettaneet, siitäkö pitäisi luopua?
On merkillistä, että Roomalais- kirjeessä puhutaan sellaista, -
jossa tuo uusi luomus alkaa mennä toiseen suuntaan.
Rooman seurakunta oli Paavalin opetuksen kautta saamassa -
sellaista ymmärrystä, jonka Paavali halusi saada toisen sisältöiseksi.
Hän kirjoittaa Roomalaiskirjeen 1. luvussa: -
"Kehuessaan viisaita olevansa he ovat tyhmiksi tulleet -
ja ovat katoamattoman Jumalan kirkkauden muuttaneet -
katoavaisen ihmisen ja lintujen ja nelijalkaisten -
ja matelevaisten kuvan kaltaiseksi.
Sentähden Jumala on heidät, heidän sydämensä himoissa, -
hyljännyt saastaisuuteen, häpäisemään itse omat ruumiinsa..."
Missä Jumalan totuuden ja Jumalan käytöstapojen mukaisesti -
roomalaiset ovat menneet vikaan, -
niin siitä sanotaan jakeessa 28: -
"Ja niinkuin heille ei kelvannut pitää kiinni Jumalan tuntemisesta,
niin Jumala hylkäsi heidät heidän kelvottoman mielensä valtaan, -
tekemään sopimattomia.
He ovat täynnänsä kaikkea vääryyttä, pahuutta, ahneutta, -
häijyyttä, täynnä kateutta, murhaa, riitaa, petosta, pahanilkisyyttä;"
Ja niin edelleen vielä eteenpäin.
"jotka, vaikka tuntevat Jumalan vanhurskaan säädöksen, -
että ne, jotka senkaltaisia tekevät, -
ovat kuoleman ansainneet, eivät ainoastaan itse niitä tee, -
vaan vieläpä osoittavat hyväksymistä niille, jotka niitä tekevät."
Siis Raamatun vastaisiin sukupuoli- ja seksuaalielämän asioihin.
Jos niissä poiketaan Jumalan Sanan kirjoituksista, -
niin lapset, perheet, avioliitot ja koko yhteiskunta -
ovat valmiina menemään niin vahvasti Jumalan rakkautta vastaan.
Vaikka rakkaus peittää syntien paljouden, -
niin siitä huolimatta, jos rakkaus otetaan väärään, -
Jumalan Sanan vastaiseen käyttöön, -
niin tuo ihminen haavoittuu itse ja haavoittaa toisia ihmisiä.
Miten ihminen lähtee näitä asioita purkamaan omassa elämässään, -
niin tuo uusi luomus Kristuksessa..
Kristus on sovittanut kaiken sen, missä ihminen lähtee tekemään sitä, -
mihin himo, kiusaukset ja väärät esimerkit houkuttavat.
Yleisen mielipiteen nimissä, jos sille linjalle lähdetään, -
voidaan järjestää suuriakin mielenosoituksia -
ja silloin saadaan kantavuutta asioille paljon enemmän.
Mutta kantavuutta Jumalan tahdolle -
miten voivat olla piispat ja papit, saarnaajat, uskovat hiljaa, -
kun tätä yhteiskuntaa viedään Jumalan Sanan vastaisuuteen?
Silloin lapset ja nuoret, avioliitot, perheet, sukukunnat -
kärsivät ja haavoittuvat syvästi.
Totuus tekisi vapaaksi, Jumalan Sanan totuus.
On niin merkillistä, -
että 2. Tessalonkalaiskirjeessä Paavali kirjoittaa: -
"Sitten vielä, veljet, rukoilkaa meidän edestämme, -
että Herran Sana nopeasti leviäisi ja tulisi kirkastetuksi muuallakin, -
niinkuin teidän keskuudessanne, -
ja että me pelastuisimme nurjista ja häijyistä ihmisistä; -
sillä usko ei ole joka miehen. Mutta Herra on uskollinen, -
ja hän on vahvistava teitä ja varjeleva teidät pahasta."
Siis rukoilla seurakuntien todellisen elämän, totuuden puolesta, -
yhteiskunnan puolesta, sillä tämä yhteiskunta ei ole aikoihin -
ollut enää kristillinen, pikemminkin Jumalan Sanan vastainen.
Silloin vastuu on niillä, jotka valtaa pitävät: -
presidentti, hallitus, eduskunta, erilaiset ministeriöt -
ja ennen kaikkea seurakunta, jonka pitäisi olla kirkko, -
jonka pitäisi olla Jumalan Sanan totuuden ylläpitäjä -
ilman pelkoa - rohkeasti.
Siksi kuulutetaankin tänä päivänä, että totuus tulee kestämään.
"Taivas ja maa katoavat, mutta minun sanani eivät koskaan katoa."
Ei pieninkään kirjain, ei ainoakaan pilkku.
Jeesus Kristus sanoo, että Hän on tie ja totuus ja elämä.
Jos uskova yhteiskunnassa millä paikalla tahansa tästä luistaa, -
niin hän antaa kristitystä, kristinuskosta toisen kuvan -
kuin mistä juutalaiset Jumalan omaisuuskansana ovat -
näihin päiviin asti pitäneet kiinni.
He ovat pitäneet muistissa Jumalan lain.
He tiesivät Jumalan armosta, -
mutta Kristus ei saanut vielä kirkastua heille.
Heidän sydämensä oli vielä paatumuksen tilassa.
Kuitenkin suuri armo on kohdannut myös heitä.
Paavali kirjoittaa 1. Korinttolaiskirjeen 5. luvussa: -
"Ei ole hyvä, että kerskaatte. Ettekö tiedä, -
että vähäinen hapatus hapattaa koko taikinan?
Peratkaa pois vanha hapatus, että teistä tulisi uusi taikina, -
niinkuin te olettekin happamattomat; -
sillä onhan meidän pääsiäis- lampaamme, Kristus, teurastettu.
Viettäkäämme siis juhlaa, ei vanhassa hapatuksessa -
eikä ilkeyden -
[tai voisi sanoa häijyyden] hapatuksessa."
Ei ainoastaan ilkeyden hapatuksessa -
ja pahuuden hapatuksessa, -
vaan puhtauden ja totuuden happamattomuudessa.
Vielä ajattelemme sitä, mitä sanotaan -
Apostolien tekojen 18. luvussa: -
"Mutta Gallionin ollessa Akaian käskynhaltijana -
juutalaiset yksimielisesti nousivat Paavalia vastaan..."
[Siis näitä totuuden kirjoituksia ei siellä niin kannatettu.]
"ja veivät hänet tuomioistuimen eteen ja sanoivat: -
'Tämä viettelee ihmisiä palvelemaan Jumalaa lainvastaisella tavalla'.
Ja kun Paavali aikoi avata suunsa, sanoi Gallion juutalaisille: -
'Jos olisi tehty rikos tai häijy ilkityö, olisi kohtuullista, -
että minä kärsivällisesti kuuntelisin teitä, juutalaiset.
Mutta jos teillä on riitakysymyksiä opista ja nimistä -
ja teidän laistanne, olkoot ne teidän huolenanne; -
niiden tuomari minä en tahdo olla.'"
Siis hyvä esimerkki siitä vanhan raamatullisen ajan -
vuorovaikutuksesta yhteiskunnan ja uskonyhteisöjen välillä.
Yhteiskunnalla ei silloin eikä nykyisinkään pitäisi olla -
uskon ja Jumalan Sanan sisältöihin ulottuvaa määräysvaltaa.
Jumalan valtakunnan ja maanpäällisen valtakunnan ero -
on yksin siinä, onko Jeesus Kristus Herrana vai eikö ole.
Se lasketaan Jumalan Sanan mukaan perussynniksi, -
että Jeesus Kristus ei saa olla Herra.
Jos näin on, niin kristillisyys menee pois omilta uriltansa.
Vaikka Jumalaan sanotaan uskottavan, -
mutta jos Kristus ristillä syntien anteeksiantajana -
täynnä armoa ja totuutta ei pääsekään olemaan kristinuskon perustus, -
niin silloin ollaan sinnepäin olevalla tiellä.
Se tie ei vie ilman Kristusta perille.
Tässä ajassa on nähtävillä, -
että paljolti uskonnolliset ihmiset häilyvät -
totuuden ja armon välimaastossa.
Tuo pitäytyminen Jumalan Sanassa, -
ja Jumalan tahtoma kuuliaisuus...
Monesti hyvin voimakkaasti häijyillä mielipiteillä, -
käytöksellä tuotetaan sellainen ilmapiiri, -
että kuuliaisuus Kristukselle Jeesukselle tai Jumalan Sanalle -
on niin vanhanaikaista. Eihän nykyajan yhteiskunta voi siihen taipua.
Näin uskon monien ajattelevan, mutta se koetellaan sinä päivänä, -
kun Jumala vaatii totuutta salatuimpaan saakka.
Kansan ja yksilöiden, kirkkojen, seurakuntien, saarnaajien, -
uskovien ja koko yhteiskunnan tulisi tehdä parannus -
Jumalan Sanan totuuteen perustuen.
Rukoilemme.
Kiitos, Jeesus, että Sinä et tullut tuomitsemaan, -
vaan totuutesi ja ristintyösi armon kautta pelastamaan -
yksilön, lapset, nuoret, perheet, -
suvut, koko yhteiskunnan.
Tule, Herra Jeesus Kristus, tieksi, totuudeksi -
ja suo Sinun ristisi veren kautta -
puhdistus yksilöihmisille, yksilöuskoville, yksilöpäättäjille, -
koko tälle kansalle, niin ettemme saisi lopulta sitä tuomiota, -
jota häijyt ja väärintekijät totuuden edessä ansaitsevat.
Armahda Suomen kansaa, yksilöihmistä -
Jeesuksen nimessä ja veressä. Aamen.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare