Herra, oot hyvä, armosi kestää iankaiken.
Kaikista kansallisuuksista, kielistä ja sukupolvista.
Sua palvomme. Halleluja, halleluja!
Sua palvomme. Sä hyvä oot.
Sua palvomme. Halleluja, halleluja!
Sua palvomme. Sä hyvä oot.
Sä hyvä oot.
Herra, oot hyvä, armosi kestää iankaiken.
Herra, oot hyvä, sun armosi kestää iankaiken.
Kaikista kansallisuuksista, kielistä ja sukupolvista.
Sua palvomme. Halleluja, halleluja!
Sua palvomme. Sä hyvä oot.
Sua palvomme. Halleluja, halleluja!
Sua palvomme. Sä hyvä oot.
Sä hyvä oot.
Hyvä oot! Ainiaan.
Ainiaan hyvä oot!
Hyvä oot! Ainiaan.
Ainiaan hyvä oot!
Hyvä oot! Ainiaan.
Ainiaan hyvä oot!
Hyvä oot! Ainiaan.
Ainiaan hyvä oot!
Herra, oot hyvä, armosi kestää iankaiken.
Kaikista kansallisuuksista, kielistä ja sukupolvista.
Sua palvomme. Halleluja, halleluja!
Sua palvomme. Sä hyvä oot.
Sua palvomme. Halleluja, halleluja!
Sua palvomme. Sä hyvä oot.
Sua palvomme. Halleluja, halleluja!
Sua palvomme. Sä hyvä oot.
Sua palvomme. Halleluja, halleluja!
Sua palvomme. Sä hyvä oot.
Sä hyvä oot.
Se oli hyvä lopetus.
Mitä teen väärin?
Se oli hyvä alku, eikö?
Se on vain lämmittelyä.
Luvassa on lisää.
Paljonko arvostat tätä paikkaa?
Kunpa emme asuisi yli kahden tunnin päässä.
Kävimme täällä koronan aikaan enemmän kuin missään muualla.
Kiitetäänpä Steveä ja Julietia.
Tämä on tehtävä nyt. En saa toista tilaisuutta -
kiittää heitä ja sitä, mitä he järjestävät täällä, -
sekä ylistystiimiä ja muuta tiimiä.
Olen täällä, koska seuraavaksi kerätään kolehti.
Ja sanoin Stevelle, että minulla on jotain sanottavaa -
tästä ja siitä, mitä Jumala tekee täällä.
Välillä kerätään kolehti, koska yritetään tukea konferenssia, -
mikä onkin tarpeen. Ehkä yritetään auttaa seurakuntaa.
Tämä ei kuitenkaan ole mikä tahansa paikallisseurakunta.
Tämä on itse asiassa uskonpuhdistuksen perusleiri.
Selitän sen.
Oppilaat tulevat Leicesteriin. He eivät tunne Jeesusta.
He löytävät Jeesuksen, tulevat Chromaan ja syttyvät.
Sitten he kouluttautuvat ja menevät harjoittamaan lakia, lääketiedettä, -
liiketoimintaa, rahoitusta ja teknologiaa ympäri maata.
Minusta kannattaa sijoittaa siihen, mitä täällä tapahtuu.
Juttelin eilen Suen, vaimoni, kanssa.
Palattuamme Amerikasta viisi vuotta sitten -
meiltä on monesti kysytty, miksi palasimme.
Syitä on monia. Jumala käski. Se on aina hyvä syy.
Mutta Sue sanoo aina näin: -
En halunnut katsoa herätystä Euroopassa Amerikasta.
Sanoin hänelle eilisiltana: "Tätä et halunnut katsella Amerikasta."
Voin jo maistaa -
esimakua siitä, että Jumala tekee jotain.
Siksi, kun kerätään kolehti, kannustan sinua.
Auta toki konferenssin kustannuksissa.
Mutta tahdon, että nostat katseesi ylemmäksi -
ja sijoitat uskonpuhdistuksen ja herätyksen perusleiriin.
Perusleiriin, jolla on vaikutuksia koko tähän maahan.
Steve ja Juliet, kaksi hyvin vaatimatonta -
mutta erittäin tehokasta johtajaa.
He ovat nostamassa sukupolvea ja luomassa kulttuuria, -
jossa sunnuntai toisensa jälkeen ihmisiä lähtee seuraamaan Jeesusta.
Siihen kannattaa sijoittaa.
Aion huomenna kotimatkalla keskustella Suen kanssa siitä, -
mitä muuta voimme tehdä. Tiedän, että voimme tehdä täällä paljon.
Siksi kehotan, että kun keräämme kolehdin, -
sijoita Chroma Churchin tulevaisuuteen.
Sijoita uskonpuhdistuksen perusleiriin.
Jos pystyt, kirjoita suuri šekki.
Steve on vakuuttanut, että šekit kelpaavat, jos ei osaa antaa netissä.
Hän hyväksyy vanhanaikaiset šekit, jos niissä on vain tarpeeksi nollia.
Hän on jalomielinen ja hyväksyy vanhanaikaiset šekit.
Harkitse tätä, jos kykenet lahjoittamaan.
Tämä seurakunta on puoliksi opiskelijoita.
He yrittävät tulla toimeen opiskelijoina.
Mutta he tulevat tänne ja palvelevat.
He antavat tunteja tälle talolle. He ovat uskomaton vapaaehtoisarmeija.
He lahjoittavat aikaansa.
Jos vain pystyt, harkitse vakavasti sijoittamista.
On päivänselvää, että tämä rakennus on jäämässä pieneksi. Eikö?
Joko tätä on laajennettava tai sitten on ostettava uusi.
Sijoita Chroman tulevaisuuteen. Et sijoita paikallisseurakuntaan.
Sijoitat uskonpuhdistuksen perusleiriin, -
se lähettää ympäri maata herätyksen ja uskonpuhdistuksen aaltoja.
Niin. Tuolla on QR-koodi. Jos olet fiksu, tiedät mitä tehdä sen kanssa.
Tähtää sitä kameralla. Saat linkin. Avaa se.
Seuraa ohjeita. Lisää monta nollaa ja yhden numeron nollien eteen.
Se on ihan helppoa. Salissa kiertää sankoja.
Nosta kätesi, jos et ole saanut kuorta.
Mutta ennen kolehtia pyydän sinua nostamaan kätesi -
ja rukoilemaan ja julistamaan kanssani, -
että tämä talo tulee aina saamaan Jumalalta sen, -
mitä tarvitaan Hänen kutsunsa ja määräyksensä täyttämiseen.
Ala julistaa, että Jumala antaa sen, mitä tarvitaan, -
jotta saadaan tiilet ja laasti taloon, johon mahtuu tuhat ja enemmän.
Alkakaa vain puhua siitä.
Ja samalla ala kääntää sydäntäsi -
ja anna siihen työhön, mitä Jumala täällä tekee.
Tässä ei laiteta rahaa kenenkään taskuihin.
Tässä rakennetaan jotain, jolla on vaikutuksia maahamme.
Sue on ihan tosissaan.
Hän palasi, koska hän ei halunnut katsoa tällaisia kokouksia -
jonkun toisen Instagram-tarinassa.
Hän halusi olla paikalla, ja me olemme paikalla.
Ja me uskomme, että tämä on vasta alkua.
Isä, siunaa lahja ja antaja.
Anna lisäys kaikille antajille.
Uskon, että tulee vielä päivä, jolloin Steve soittaa minulle ja sanoo, -
tälle talolle annetaan 7-numeroisia summia -
tehtävään, joka tällä talolla on.
Siunaa siis lahjat ja lahjan antajat.
Ja me uskomme kasvuun.
Huolenpidon kasvuun tehdä se, minkä olet määrännyt tälle talolle.
Ja minä tiedän ja sadat meistä täällä tietävät, -
että Leicesterillä on profeetallinen tehtävä ja kutsumus.
Ja me tänä iltana kylvämme siihen tehtävään -
nimesi kunniaksi, aamen.
Sangot kiertävät. Ota puhelin ja skannaa QR-koodi. Tartu kirjekuoreen.
Kirjoita šekki.
Etsi keino antaa rahaa.
Ja sitten ylistetään.
Olette varmaan lämmenneet, niin kuullaan jotain energisempää.
Selvä. Ylistetään.
Niin kuin Henki liikkui vetten yllä, Henki, tule ja liiku yllemme.
Tule lepäämään yllemme. Tule lepäämään yllemme.
Niin kuin Henki liikkui vetten yllä, Henki, tule ja liiku yllemme.
Tule lepäämään yllemme. Tule lepäämään yllemme.
Laskeudu alas. Kun liikut, Henki, sydämeni hakkaa.
Kun täytät huoneen, olet täällä ja tiedän Sinun liikkuvan.
Olen täällä ja tiedän, että täytät minut.
Laskeudu alas. Kun liikut, Henki, sydämeni hakkaa.
Kun täytät huoneen, olet täällä ja tiedän Sinun liikkuvan.
Olen täällä ja tiedän, että täytät minut.
Tuli ja tuuli, tee se taas. Avaa portit, päästä taivas sisään.
Tule lepäämään yllemme. Tule lepäämään yllemme.
Tuli ja tuuli, tee se taas. Avaa portit, päästä taivas sisään.
Tule lepäämään yllemme. Tule lepäämään yllemme.
Laskeudu alas. Kun liikut, Henki, sydämeni hakkaa.
Kun täytät huoneen, olet täällä ja tiedän Sinun liikkuvan.
Olen täällä ja tiedän, että täytät minut.
Laskeudu alas. Kun liikut, Henki, sydämeni hakkaa.
Kun täytät huoneen, olet täällä ja tiedän Sinun liikkuvan.
Olen täällä ja tiedän, että täytät minut.
Sano jollekulle: "Näytät ihan Jeesukselta."
Ja nyt hieman vakuuttavammin.
Hei, kaverit.
Kun Jeesus ilmestyy ihmisille, tapahtuu eräs hauska juttu.
Monesti he tulevat toisesta uskonnosta -
tai heillä on kuolemanrajakokemus.
He näkevät Jeesuksen, ja monesti he sanovat ensimmäisenä: "Olet Jeesus!"
Kyllä Hän sen tietää. Se on vähän hassua.
Bill Johnson kertoi miehestä, joka herätettiin kuolleista Afrikassa.
Mieheltä kysyttiin, millaista se oli.
Hän sanoi: "Kun heräsin kuolleista, se muutti elämäni."
Varmaan, sai toisen elämän.
Haluan tuoda jotain Isän sydämeltä. Rukoillaan Sanan puolesta.
Se saarnaa minua paremmin. Tänään syvennytään Raamattuun.
Toivottavasti otit sen mukaan. Eilisen jälkeen jätit varmaan puhelimesi kotiin.
Tänään tutkitaan paljon Raamattua. Kuka rakastaa Raamattuaan?
Tässä sukupolvessa on käynnissä Raamattu-herätys.
Jos uskot ylistämiseen ja rakastat ylistämistä, -
tässä ei siirrytä mahtavasta ylistyksestä tylsään Raamattuun.
Se on elävää Jumalan Sanaa.
Se on voimallinen, terävä ja aktiivinen.
Se erottaa hengen ja sielun.
Aina kun tunnen sieluni sekoittuvan henkeni kanssa -
eli kun minulla on tunne-ongelmia, -
arvaa, mikä erottaa ne ja kertoo totuuden. Jumalan Sana.
Se on elävä.
Isä, rukoilen Sanaasi. Puhu sydämestäsi kansallesi.
Kiitos, että sen lopputuloksena sydämet ja elämät muuttuvat.
Emme halua kuulla saarnaa, jonka unohdamme.
Haluamme kohtaamisen Sanan kautta.
Tee niin tänä iltana. Jeesuksen nimessä. Aamen.
Täällä lienee ihmisiä, jotka eivät ole kristittyjä.
Kuulet tänään aussin kertovan, miten Jumala rakasti häntä -
ja pelasti hänet synkältä elämältä.
Palaan siihen myöhemmin. Mutta jos olet täällä jonkun tuomana -
ja ihmettelet, mitä tämä kaikki on ja miksi nämä ihmiset ovat näin villejä.
He ovat äänekkäitä ja huutavat Jeesusta. "Missä Hän luuraa?"
Pidä vain tiukasti kiinni ja avaa sydämesi kuuntelemaan.
Jumala saattaa puhua, vaikket olisi uskossakaan.
Hän rakastaa Sinua, ystävä
Kaikissa uskonnoissa puhutaan Jeesuksesta.
Buddhalaisetkin sanovat, että totuus syntyy myöhemmin.
Buddha sanoi, ettei hän ole tie. Hän uskoi, että Messias oli tulossa.
Ja muslimit puhuvat Jeesuksesta.
Yogananda ja kaikki swamit puhuivat Jeesuksesta.
Kaikki tunnustivat, että Jeesuksella on jotain.
Aion tänään näyttää Jeesuksen sydämen, miten Hän kuvailee itseään.
En, miten muut häntä kuvailevat.
Ja haluan opettaa uskoville, miten tärkeä on hätä sieluista.
Aloitan 1. Tim. kirjeen luvusta 2.
Rakastan pastori Steveä. Ettekö rakasta häntä?
Pastori Juliet ilmeilee: "Minä todella rakastan."
Eivätkö nämä kaksi olekin mahtavia? Todellakin.
Pastori Steve antoi minulle tänään kyydin. Meillä oli hauskaa.
Hänellä on siisti, uudehko auto. Juttelimme saksalaisesta tekniikasta.
Asun Saksassa. Meillä on siellä palvelutyökoulu.
Koulussamme on tyttö nimeltä DX.
Kuka tuntee Hänet? Rakastan DX:iä.
Myös Karen on koulussamme. Hän on tuolla.
Teimme hiljattain aktioita kahdeksaan maahan, mm. Britanniaan.
Eräs naisistamme on pikkuinen ja täynnä Jumalaa.
He olivat Lontoossa. He rukoilivat, että Jumala käyttäisi heitä.
Se ei ollut mikään ammattilaisrukous. He sanoivat vain: "Käytä meitä."
Heidän paidoissaan luki: "Ilmaisia halauksia."
Se on vanha juttu, mutta se toimii. Ihmiset tarvitsevat halauksia yhä.
Ihmisiä tuli. Yhden näistä tytöistä ei odottaisi olevan niin täynnä Jumalaa.
Usein tuomitaan ulkoisen olemuksen perusteella. Hän on täynnä Jumalaa.
Hän halasi erästä naista.
Hän katsoi tätä, ja miettimättä hänen suustaan pulpahti outo virke.
"Mitä aioit tehdä tänään, älä tee sitä."
Outo virke. Nainen olisi voinut sanoa: "Aioin mennä töihin."
"Älä mene enää sinne."
Hän vain sanoi sen, ja nainen purskahti itkuun.
Hän aikoi tappaa itsensä sinä päivänä.
Hän oli tehnyt jo valmistelut.
Mutta hän kohtasi jonkun täynnä Jumalan rakkautta, -
Isän rakkautta toiselle henkilölle yksinkertaisessa halauksessa.
Jumala puhui hänen kauttaan ja pelasti naisen hengen -
ei pelkästään itsemurhasta vaan myös erosta Jumalasta ikuisesti.
Olemme opettaneet koulussa olemaan rohkeita uskossa, -
mutta kaikki eivät näytä samalta tai huuda rohkeasti.
Joskus se on rohkeutta kassalla. Sanot: "Maksan ruokaostoksesi."
Toinen sanoo: "Miksi ihmeessä?"
Sanot: "Saattaa kuulostaa oudolta, mutta Jeesus käski tehdä näin."
Sitten ihminen päätyy kirkkoon. Häneltä kysytään, miksi hän tuli.
"Joku tuntematon maksoi ostokseni. Hän palautti uskoni Jeesukseen.
Luulin, että tämä on kuollut uskonto ja että kristityt ovat tekopyhiä.
Mutta heidän sisällään on elävä Jumala."
Haluan puhua siitä, miten Isä rakastaa ihmisiä.
Puhun ensimmäisestä tavasta, jolla katsomme Jumalan sydäntä -
ja tavasta, jolla meidän tulee palvella sitä hengellisesti.
Meidän on helppoa rastittaa kristitty-ruutu sen suhteen, -
että saarnaan jollekulle tai evankelioin jotakuta.
Se ei itse asiassa ole totuus. Ajan saatossa on menetetty jotain.
Tilastot todistavat sen. Sitä ei ole menetetty muualla, kuten ylistyksessä.
Seurakunta ei ole hylännyt ylistystä. Olisi hölmöä, jos Joel sanoisi: -
"Ylistetään Herraa" ja joku sanoisi: "Tein sen jo kerran viime viikolla."
Tai: "En ole ylistyksenjohtaja. Minulla ei ole ylistämisen lahjaa."
Me ymmärrämme, että yksi kristinuskon pylväs, -
tapa palvella Isää ja olla yhteydessä Jumalaan, -
on halki aikojen jatkunut ylistys.
Yksi pylväs on kadonnut, ja se on evankeliumin todistus.
Puuttuvaa pylvästä ympäröivät tekosyyt.
Evankeliointikampanjat vetävät vähiten seurakuntalaisia, kertovat tilastot.
Sitä ympäröivät melkein alakulttuuriset virheelliset normit, -
joiden mukaan pitää olla rohkea, tietynlainen, vähän aggressiivinen.
Se on ihan hölynpölyä.
Oikeasti vain luodaan yhteys Jumalan sydämeen -
ja annetaan Hänen elää kauttamme.
Siinä kristinusko ei ole käsite. Se on elävä.
Tiedän, että olette eläviä. En sano, että jos et tee tätä, et ole elossa.
Mutta kun kaikki on sanottu ja tehty, sanotaan enemmän kuin tehdään.
Olen ihan tosissani. Mietipä sitä.
Mieti tätä hetki.
Todistan tämän. Nosta kätesi, jos Pyhä Henki on joskus käskenyt -
mennä puhumaan jollekulle Jeesuksesta.
Pidä kätesi pystyssä, jos sinulla on evankelistan virka.
Ai. Mitä tapahtui?
Pyhä Henki, Sinulla taitaa olla väärä osoite.
Jumala on vuosien ajan yrittänyt liikuttaa sydäntämme -
tiettyyn ylistyksen tilaan. Kim Walker-Smith oli edelläkävijä.
Hän kuvaili sitä pieneksi lelulaatikoksi, -
että Jumala näki hänet kuin pienenä ballerinana.
Hän vain ylisti Herraa. Joku laittoi sen YouTubeen.
Yhtäkkiä hänen, Misty Edwardsin, Jason Uptonin ja muiden kautta -
Jumalan huoneeseen kaikissa uskontokunnissa, -
pääasiassa vapaissa suunnissa, tuli niin kutsuttu profeetallinen ylistys.
Nyt sitä kutsutaan ylistykseksi. Siitä tuli normaalia.
Enää ei ylistetä vain kirkoissa. Nyt ylistetään kaikkialla.
Siinä tuotiin takaisin jotain.
Uskon, että Herra haluaa palauttaa hädän sieluista.
Palataan pastori Steveen. Pastori Steve rakastaa Jumalaa.
Hän pitää myös muutamasta muusta asiasta, -
esimerkiksi koirista. Juliet ja Steve rakastavat koiria.
Tiedän sen, sillä koiraa ei voi olla olla noteeraamatta.
Koira laskee kätensä päällesi ja nuolee. Se voitelee.
Kun tapasin koiran ensi kertaa, ajattelin: "Se on söpö, -
mutta en halua koskea siihen, jos aion saarnata näissä vaatteissa."
Koira on äärimmäisen innokas.
Ajattelin: "Koiralla on intoa Herran puoleen."
Sanotaan näin. Olemme Steven kanssa ystäviä.
Se on kehittynyt vuosien myötä lujaksi ja vahvapohjaiseksi.
Sanoisin, että olen siihen sitoutunut.
Oletetaan, että hänen 60-vuotissyntymäpäivänsä lähestyy, -
ja hän on puhunut tietystä rodusta, jota hän rakastaa.
En malta odottaa hänen syntymäpäiväänsä.
Hän lähettää minulle kutsun. Paul ja Sue tulevat, -
samoin kaikki muut ystävämme, Joel ja kaikki muut ihmiset.
Hän lähettää kutsun. Ehdin miettiä lahjaa perusteellisesti.
Niin minä tulen hänen juhliinsa. Ne ovat isot ja syvälliset.
Hän on puhunut vuosia koirasta, jota hän rakastaa.
Saavun laatikon kanssa. Laatikossa liikkuu jokin.
Ja olen innoissani.
Ja Steve on innoissaan. Hän odottaa, mitä laatikossa on.
Ja avaan laatikon ja sanon: "Hyvää syntymäpäivää, Steve!"
Tiedän, että hän on halunnut kaunista pentua.
Ja hän katsoo laatikkoon, ja siellä on kilpikonna.
Kilpikonna.
Nyt kysymys.
Olisiko ystävyyteni Steven sydämen tuntien aito?
1. Tim. 2:3.
"Sillä se on hyvää ja otollista Jumalalle, meidän vapahtajallemme, -
joka tahtoo, että kaikki ihmiset pelastuisivat -
ja tulisivat tuntemaan totuuden."
Isä, mitä haluat syntymäpäivälahjaksi? Mitä toisin?
"Kaikki ihmiset.
En halua kilpikonnaa. Haluan pelastumattoman veljesi ja siskosi.
Haluan, että se, mitä tahdon, liikuttaa sinua."
Tajusin olevani rukouselämässäni hyvin itsekäs. Eikä siinä mitään.
Jumala käskee rukoilla. Se ei haittaa Häntä. Hän ei sano: "Tuli yksi liikaa."
Hän tahtoo, että esitämme tarpeemme Hänelle.
Mutta siitä tuli itsekästä. Harvoin kysyin Häneltä: -
"Miten voin palvella Sinua?
Mitä sellaista voin antaa Sinulle, joka siunaa Sinua?"
Maailmassa on kaksi asiaa, jotka siunaavat Herraa aivan erityisesti.
Itse asiassa niitä on kolme. Käsittelen kahta.
Herraa siunaa erityisesti se, kun annamme kunnian Jeesukselle.
Kun rakastamme ja korotamme Hänen Poikaansa.
Kun korotamme Jumalan Sanaa. Kun ylistämme, kuten äsken ylistimme.
Herra rakastaa sitä.
Rakkaus, aito kiintymys Hänen Poikaansa kohtaan vetoaa Häneen.
Hän loi meidät suhteeseen heidän kaikkien kolmen kanssa, -
mutta tie Isän luo on Poika.
Kun rakastamme Poikaa, rakastamme Jumalaa.
Toinen asia, jota Hän rakastaa, istuu siinä vieressäsi.
Toinen asia, jota Hän tahtoo, ovat ihmissielut.
Ihmiselämät. Ei seurakunnan ohjelma.
Ei sielunhoito. Se on osa sitä. Hän tahtoo ihmiselämiä.
Tilastot ovat osoittaneet, että olemme tulleet uneliaaksi sen suhteen.
Evankeliumi ei ole kristinuskon muoto, jota suoritetaan.
Se on kirjaimellisesti Jumalan sydämen tahdon palvelemista.
Se on sitä, miten suhtaudun Isääni.
Se on sen selvittämistä, mikä Häntä miellyttää ja mitä Hän tahtoo.
Ja voiko Jumala puhua tahdostaan? Voiko Hän liikuttaa minua?
Laulamme paljon sellaisia kappaleita.
"Pyhä Henki, tule kuin tuli ja tuuli." En tiedä, jäisikö tänne ketään.
Tai: "Pyhä Henki, tee tahtosi."
On päästävä eroon käsitteellisestä kristinuskosta elävään uskoon.
Sanomme Jumalalle: "Rakastan Sinua ja evankelioin."
Mutta maanantaina Pyhä Henki sanoo: "Tuo henkilö.
Mene puhumaan tuolle henkilölle."
Sydämesi pamppailee. Kysyt: "Kenelle?" Hän sanoo: "Tuolle."
Sitten sanot: "Myöhäistä, Herra."
Me kaikki toimimme niin.
Nosta kätesi, jos teet niin.
Ei siinä mitään, mutta sen on muututtava.
Barna-tutkimuslaitoksen mukaan -
kristityistä 96 % ei johda yhtään ihmistä Kristuksen luo.
Oli kiintoisaa, että loput 4 % ovat olleet yleensä alle vuoden uskossa.
Miksi? Koska he ovat kokeneet pelastuksen ilon, -
ja heidän henkensä on altis kertomaan Jumalasta.
Täytyy ymmärtää tämä. Jumalan kaipuu ei ole evankeliointi.
Jumalan kaipuun kohde eivät ole evankelistat.
Jumalan kaipuun kohde ovat kaikki ihmiset.
Jumalan kaipuun kohde on pelastumaton veljesi -
ja paras työkaverisi.
Jumalan kaipuu täyttyy tämän talon kautta, -
koska monet teistä ovat aivan uusia kristittyjä.
Joku prosessissa ollut tajuaa nyt, mikä ilo on, kun joku syntyy Jumalasta.
Mikä lahja! Se on suurin lahja Jeesuksen ylistämisen jälkeen.
Oman uskon lisäksi suurin lahja on kutsua toisia samaan vapauteen -
ja samaan elämään. Ja Herra rakastaa tätä niin paljon, -
että Hän lähetti Jumalan Pojan juuri tällä mandaatilla.
"Olen tullut etsimään", ja luetaan se pian Luuk. 19:stä.
Se on Jumalan kaipuu. Se on tärkeämpi kuin koira -
tai 60-vuotissyntymäpäivä.
Hän kirjaimellisesti antoi Pojan juuri tätä tarkoitusta varten.
Jotta ihmiset kohtaisivat Jumalan.
Ei jotta olisimme rohkeita ja paasaisimme. Voi se olla sitäkin.
Meidän on liityttävä tähän kaipuuseen.
Ja Hänen ikeensä ei ole raskas, sanoo Raamattu.
Se on kevyt ja helppo kantaa.
Jos taakka musertaa minut, se ei ollut Jumalalta.
Jumalan antamat taakat avaavat sydämeni.
Ne eivät purista minua tyhjiin.
Minua sanotaan luontaiseksi evankelistaksi.
Ei. Se ei tule lainkaan luonnostaan.
En aamuisin pomppaa sängystä hokien: "Sieluja, sieluja."
Ajattelen: "Nuku, nuku. Takaisin nukkumaan."
Kun eilen olin kävelyllä, en ajatellut, miten voin pelastaa sieluja.
Se ei ole mikään johtajuuden lahja.
Useita vuosia sitten sain herätyksen.
Olen puhunut tästä aiemminkin. Veljestäni.
Olin matkustava saarnaaja. Voideltu, opetin, demoneja lähti.
Jumalan voima toimi, ja saarnasin jopa kaduilla hieman.
Mutta menetin herkkyyden Jumalalle.
Veljeni oli ennen ylistysjohtaja. Äiti soitti.
Hän huusi ja parkui: "Veljesi.
Ben! Veljesi on hylännyt Jumalan."
Ensimmäiset sanat suustani olivat: "Äiti, olet ymmärtänyt jotain väärin."
Äiti sanoi: "Et ymmärrä. Hän on luopunut Jumalasta.
Hän on kasinolla keskiyöstä aamukuuteen."
Hän sanoi hanakasti: "Meidän täytyy rukoilla hänen puolestaan.
Soita hänelle. Tee jotain."
Aivan kuin veli olisi ollut hengenvaarassa.
Äiti oli kuin pintapelastaja hälytystehtävässä.
En väitä, että niin voi elää joka hetki.
Mutta sanon näin. Suurimpia evankelistoja ovat äidit.
Äidit.
Nosta kätesi, jos pelastuit äitisi rukousten tai muuten äitisi kautta.
Yli 70 %, 80 % ihmisistä.
Miksi? Äidit ovat kuin koira luun kanssa. He eivät päästä irti.
Otan mieluummin perääni mafian kuin rukoilevan äidin.
Äidit eivät päästä meistä irti. He välittävät.
He eivät näe lapsiaan sieluina.
Äiti ei soittanut ja sanonut: "Veljesi sielu on luopio."
Se on kaikki kaanaan kieltä.
Kyse ei ole sielusta vaan ihmisestä.
Olin viime viikolla golfaamassa. Olin väsynyt. Olin tehnyt paljon töitä.
Jumalala todella liikkuu Saksassa. Ihmisiä pelastuu.
Puoli vuotta sitten juttusilleni tuli eräs sveitsinsaksalainen, -
hauska heppu, noin 65-vuotias. Hän halusi kertoa todistuksen.
Kuuntelin puolella korvalla. Olen kyllä hyvä pastori.
Moni vain tulee juttelemaan.
Hän jaaritteli. Sitten hän sanoi: "Nainen oli kuolleena pysäkillä.
Rukoilin, ja Jumala herätti hänet kuolleista." Olin, että mitä.
Tämä oli Saksassa.
Hän sanoi: "Jumala herätti hänet kuolleista."
Pyysin toistamaan tarinan. Jumala todella liikkuu keskellämme.
Ihmisiä tulee ihosairauksien kanssa.
Naisia lentää vauvojen kanssa ympäri maailmaa, -
jotta nämä parantuisivat, ja nostaa vauvan seurakunnan eteen -
ja pyytää rukoilla. Hän palaa seuraavalla viikolla.
Hän on kertonut kaikille: "Jumala teki ihostani uuden."
Tiimi tapasi kadulla Baselissa Sveitsissä tytön toisesta uskonnosta.
Tiimi kutsui hänet kirkkoon.
Yksi oppilaista tarjosi hänelle kyydin.
Ja hän seisoi siellä keskellä kirkkoa. Kun lopettelin kokousta, -
he viittilöivät ja sanoivat, että hänellä on syöpä.
Jututin häntä lyhyesti.
Hän ei ollut kristitty. Hän tuli Saksaan leikattavaksi.
Hän meni saamaan diagnoosin Hampurissa. Selvisi, että se on syöpä.
Rukoilimme. Kaksi kuuta myöhemmin hän tuli taas kirkkoon.
Hän sanoi saaneensa testitulokset. Hänellä ei ollut syöpää. Se oli poissa.
Ei kristitty.
Joskus mietin, jos viihdyn liian mukavasti jumalanpalveluksissa, -
että rakastan sitä, mitä Jumala siellä tekee, -
mutta alanko tottua liikaa tähän työhön.
Tavoitteeni on vaeltaa kuin Jeesus, ei työntekijä. Jos Jeesus asuisi täällä, -
Hän saarnaisi ajaisi ulos demonit, parantaisi ja pelastaisi.
Samoin huomenna, maanantaina ja sunnuntaina.
Hän ei panisi palvelutyötä laatikkoon tai rakennukseen.
Hän on elävä kirje, ja niin olet sinäkin.
Olet Jumalan todistaja minne ikinä menetkin, joka päivä.
Eikä sinun tarvitse olla evankelista, ainoastaan todistaja. Valo.
Ja niin olin golfaamassa. Olin tosi väsynyt.
Söin hyvää saksalaista ruokaa. Näin miehen istumassa yksin.
Olin tosi väsynyt. Kello oli puoli yksitoista.
Herra puhui ajatuksiini pehmeästi. Aina se ei ole ääni, vaan pelkkä ajatus.
"Toin sinut tähän ravintolaan tuon miehen takia."
Olin tosi väsynyt. Pyysin hänet luokseni saksaksi.
Hän puhui ranskaa, sveitsinsaksaa ja englantia ja austr... saksaa.
Aioin sanoa "australiaa". Monet Saksassa eivät puhu australiaa.
"G'day mate". Jos sanoisit niin, olisit pian naimisissa.
Sanoin: "Hei, nimeni on Benny, ja olen kotoisin Australiasta.
Asun täällä. Voimmeko jutella?"
Hän suostui. Hän oli aika varautunut.
Hän oli korkea-arvoinen sotilas Ranskasta.
Hän oli siellä käymässä lapsensa luona.
Hän oli eronnut. Lapsi oli jäänyt äidille.
Miehen maailma oli sekaisin. Sanoin: "Minulla on sinulle sanoma.
Jeesus rakastaa sinua, ja Hänellä on etsimäsi toivo.
Kun katson silmiisi, näen mustan aukon sydämessäsi."
Hän säikähti. Korkea-arvoinen sotilas.
Hän tuli pöytääni. Hän kertoi minulle elämästään.
Hän sanoi: "Rukoilen silloin tällöin.
Kokeilen, onko siellä ketään." Sanoin: "Hän on varmasti siellä."
Kysyin, onko hänellä Raamattua.
Hän sanoi, että isä pani hänet lapsena lukemaan sitä.
Monella on joskus ollut yhteys Jumalaan.
Me olemme uudelleenliittäjiä ja lähettiläitä.
Pystyin puhumaan ja sanomaan, että Jeesus rakastaa häntä.
Hän sanoi: "Tuntuu ihan kuin sellaiselta hetkeltä elokuvassa."
Kysyin: "Ai merkki Jumalalta?" "Tarkalleen", hän sanoi.
Pyysin seuraamaan merkkiä ja lukemaan kotona -
Luukasta, Matteusta, Markusta ja Johannesta. Hän lupasi ehdottomasti.
Hän oli tosi avoin. Hän ei ollut suljettu, eikä se ollut vaikeaa.
Se oli yksinkertaista. Söin ruokaani, ja Isäni, joka asuu elämässäni, -
pystyy sanomaan: "Tahdon tuon miehen."
Se ei ole evankeliointiasia. Se on herkkyyttä Jumalan sydämelle.
Avataan Luukas 19.
Jumala on todella hyvä ja laupias.
Itkin ylistyksen aikana, kun näin kasvonne.
En voi uskoa, että Jumala antaa minun puhua ihmisille.
Katselin teitä ja sanoin: "En tiedä, miksi saan tehdä niin.
Pidän sitä suurena kunniana, että annat minun."
Tiedättekö, kuinka vaikeaa tai painavaa on kertoa ihmisille, -
että näin Jumala ajattelee? Se on aika painava asia.
Luukas 19.
Tunnette tämän. Jae 9.
"Niin Jeesus sanoi hänestä: "Tänään on pelastus tullut tälle huoneelle, -
koska hänkin on Aabrahamin poika; sillä Ihmisen Poika -
on tullut etsimään ja pelastamaan sitä, mikä kadonnut on."
Luetaan se yhdessä. Jae 10: -
"sillä Ihmisen Poika on tullut etsimään ja pelastamaan sitä, -
mikä kadonnut on."
Luetaan vielä kerran, jotta henkemme ymmärtäisi, miksi Hän tuli.
Jeesus ei tullut kristittyjä varten.
Mistä tiedän? Koska et ollut sellainen.
Oletko unohtanut?
Kukaan ei synny kristityksi. Kristityksi uudestisynnytään.
Kerran vielä: "sillä Ihmisen Poika on tullut etsimään ja pelastamaan sitä, -
mikä kadonnut on."
Kreikan hakea-sana tässä on sama kuin "haluta kovasti".
Se on sitä samaa, miksi äitini sanoi: "Ben, sinun täytyy rukoilla!"
Sen voi luokitella äideille. Tuossa on jotain äideistä.
Mutta ei vain äideistä. Se oli Jumalan hätä hänessä.
Hämmästyin sitä. Miksi sellainen hätä?
Miksi hän patisti rukoilemaan?
Sanoin: "Rukoilen." Mutta miksi sellainen hätä?
Joskus ajattelen, etten jaksaisi sellaista elämää.
Se tuntuisi taakalta. Kuin olisi minun tehtäväni pelastaa. Se ei ole.
Jumala ei koskaan sanoisi: "Haluan kaikkien pelastuvan, -
joten yritä korjata tämä ongelmani."
Hän sanoo: "Katso Poikaani. Hän halusi pelastaa ihmisiä.
Anna Hänen vallata sydämesi ja muuttaa se, -
miten näet pelastumattoman veljesi, niin ettet näe häntä enää vain veljenä."
Jumala voi muuttaa sydämesi häntä kohtaan ja jopa rukouselämäsi.
Hän voi käskeä ostamaan veljelle, -
joka ei tunne Jeesusta ja joka on paha syntinen, -
kun taas sinä ylistelet ja näet itsesi erittäin hyvänä -
hänet erittäin huonona.
Ja olet unohtanut. Ainoa ero sinun ja veljesi välillä on se, -
että pelastuit ennen häntä.
Veri pesi meidät kaikki puhtaiksi. Kukaan ei ole vanhurskas.
Ja niin Jumala saattaa sanoa: "Osta hänelle ylellinen, 2 000 euron lahja, -
jota hän ei ansaitse, koska hän on syntinen."
Rakasta häntä syvästi, osoita luonteeni ja rukoile eri tavalla.
Kun puhelu loppui, en vielä ymmärtänyt tätä hätää.
Saarnasin kirkoissa, mutta en käsittänyt hätää.
Ensimmäisenä päivänä rukoilin: "Olen murtunut. Veljeni on lähtenyt luotasi."
Toisena päivänä uudelleen. Rukoilin kielillä ja kävelin edestakaisin.
Kolmas päivä: "Kiitos veljestä. Pelasta hänet." Neljäs päivä: "Pelasta hänet."
Viidentenä päivänä huitelin taas jossain.
Yhtäkkiä unohdin täysin. Tiesin kyllä, mitä oli meneillään, -
mutten aktiivisesti puskenut kohti pelastusta Hengen kanssa.
Noin kuukausi myöhemmin puhelin soi taas. "Ben!"
Kysyin: "Mitä nyt? Onko hän kuollut?" - "Ben, veljesi käyttää huumeita."
Ylistysjohtajaveljeni piikitti kamaa suoneen.
Se oli ihan mahdotonta.
Kuin Jumala olisi valmistautunut ravistelemaan maailmaani -
antamalla maistaa Hänen rakkauttaan ihmisiä kohtaan.
Kun puhelu loppui, meuhkasin: "Tämä ei ole oikein. Sidon tämän hengen!"
Parin päivän päästä se oli poissa.
Siellä oli tuttuuden sumu.
Jos emme ole varovaisia, -
lankeamme kristityille hyväksyttävään syntiin, -
jota jopa ylistetään. Se on kiire.
"Olet tosi kiireinen." Vau. Kiire ei tarkoita yhteyttä.
Kiire ei tarkoita sitä, että kannamme hedelmää.
Vaikka kirkossa tapahtui ihmeitä, Pyhä Henki sanoi lempeästi: -
"Aiemmin veit tiimin kadulle joka torstai.
Lopetit sen, kun sinusta tuli pastori."
Jumala oli oikeassa. Kerroin Jeesuksesta arjessani, -
mutta ennen vein tiimejä ja näytin esimerkkiä.
Sitten minusta tuli pastori, ja nyt pastoroin.
Jumala sanoi: "Tiimin ei tarvitse tavata sinua vain toimistossa.
Tiimin tarvitsee nähdä Jeesus-elämän kauttasi."
Aloin taas käydä kaduilla. Heti ekana päivänä Jeesuksen voima jysähti.
Kelasin, että helppoa tämä on ja kuinka helppoa se onkaan unohtaa.
Sitten kysyn, miksi se on niin helppo unohtaa.
Miksi sysäämme tämän työn jonnekin muualle?
Oletko koskaan ajatellut sitä? Miksei helvetti motivoi meitä?
Oletko ajatellut sitä kunnolla? Luettelen muutaman valheen.
Tässä yksi: Jumala ei haasta sinua. Hän antaa sinun toimia kuten tahdot.
Se ei ole totta. Ihmisen Poika halusi etsiä kadonneita niin, että Hän sanoi: -
"Et ole sovelias valtakuntaan. Jatkan matkaa."
Monet ovat tehneet lähetyskäskystä lähetysvaihtoehdon.
Sen sijaan, että tuntisimme hätää yhdestä...
En käske hokea: "Hän ei ole uskossa. Hän ei ole uskossa."
Se olisi kaaos.
Mutta entä, jos se on vain yksi?
Tai kolme.
Tai kaksi parasta ystävääsi, ja Jumala sanoo: -
"Haluan sinun kokevan pelastuksen ilon.
Haluan antaa sinun tuntea tämä kanssani.
Kun he vastaavat alttarikutsuun, sydämesi räjähtää elämään, -
koska rukoilit tätä yhteydessä Henkeni kanssa.
Ja muistatko, kun olit pimeydessä, kuolemassa ja yökerhossa joka ilta?
Etsit tyydytystä rakastajista. Viinaa, kokaa." Sellaista elämää olen elänyt.
Ja yksi pieni nainen nousi öisin rukoilemaan: -
"Jumala, ilmesty Benille. Älä anna hänen olla onnellinen yökerhossa.
Hän kuuluu Sinulle. Ota hänet."
Ja sen naisen ansiosta minä pelastuin.
Jumala pelasti minut, mutta se oli kumppanuutta.
Se oli äidin työtoveruutta Jumalan kanssa.
Ja se on perimmäinen kutsu, sillä on vain...
Tämä kuulostaa äärimmäiseltä.
Työmme tulevat mukanamme.
Paavali opettaa, että viemme tekomme Jumalan eteen ja saamme palkinnon.
Jumala ei sano: "Vain sieluilla on väliä, ei teoilla." Ei. Kaikella on.
Jousisoittajan työ menee valtaistuimen eteen, ja siitä tulee palkinto.
Profeetan työ menee Jumalan eteen, ja siitä tulee palkinto.
Se palkinto on meille, mutta ainoa asia tai toinen olento, -
jonka viet taivaaseen kanssasi, on ihminen.
Kaikki muu on minulle palkinto. "Hyvin tehty. Astu lepoon."
Mutta elämä, ihmiset, ovat ainoita, mitä voin viedä täältä mukanani.
Kaikki muu menee suoraan taivaaseen. Kun ylistin, -
se meni palkintoihin. Mutta kun menen Jumalan eteen -
ja joku koputtaa: "Hei, olen Hans Saksasta", -
vastaan: "Hans, sinä selvisit!"
Palkinto ei ole silloin enää vain minulle.
Se on Hänen kaipuutaan varten.
Oletko unohtanut olleesi joskus pelastumaton? Sitä ei voi unohtaa.
Kuolema ja ylösnousemus elävät ruumiissani, sanoi Paavali.
Eli on pyhä, ylösnoussut, ei tuomion alainen, ei enää synnissä.
Minua rakastetaan tällaisena.
Se Hayleyn äärettömyysjuttu oli voimakas.
Rakastettuna seuraan Messiasta. Kaipaan sitä, mitä Hän kaipaa.
Minäkin menen etsimään kadonneita.
Äitini toinen puhelu. "Rukoile." Rukoilen pari päivää. Sitten se jää.
Palaan Australiaan. Näen veljeni, demonit hänessä.
Sen näkeminen sai minut rukoilemaan hieman enemmän.
Muutaman kuukauden päästä näin hänen laittavan päiväkirjansa roskiin.
Rukouspäiväkirjansa ja Raamattunsa. Ajattelin, että sääli.
Päätin pelastaa ne siltä varalta, että hän pelastuu uudelleen.
"Siltä varalta" osoitti, etten ollut yhtään messissä.
Avasin päiväkirjan. En ikinä tekisi niin kenenkään muun kanssa.
Koin, että piti tietää, mitä veli sanoi Jumalalle.
Avautui sivu, jolla veli kirjoitti: "Jeesus, rakastan Sinua.
Haluan palvella Sinua elämälläni."
Yhtäkkiä hengessäni tämä tuttuuden sumu alkoi rakoilla.
Se oli kuin roomalaiskirjeen kohta, -
että sanomattomat huokaukset alkoivat vallata.
Olen kiitollinen, sillä se herätti minut unesta.
Aloin täristä. Ja sitten tunsin Jeesuksen sisälläni.
Ja noin viiden sekunnin ajan -
tunsin Jumalan laimentamattoman rakkauden. Jumalan kaipuun.
Käsitin, että Jeesus oli lukenut jokaisen päiväkirjamerkinnän.
Ja tunsin Hänen itkevän. Ja samassa huusin mutta en suullani, täältä.
Kun joku särkee sydämesi tai jättää sinut, -
tuntuu siltä kuin repeäisi. Jokin repeytyi sisälläni.
Aloin itkeä ja sanoin: "Jumala, pelasta hänet!"
Se kuulosti äidiltäni. Erilaiselta. Olin lattialla 45 minuuttia.
Äiti ryntäsi sisään luullen, että jokin oli vialla.
Mutta kaikki oli taas kohdallaan, koska henkeni oli jälleen herkkä.
Nousin lattialta ja en tehnyt oikeastaan mitään toisin, paitsi tajusin häiriöt.
Aloin miettiä, miten minusta oli tullut niin työhön uppoutunut, -
että unohdin ihmiset.
Okei. Sanoin väärin. En unohtanut ihmisiä.
Unohdin ihmiset, jotka olivat tässä näin.
Unohdin naapurini, unohdin veljeni. Unohdin päivittäisen työtoverini.
Palvelin ihmisiä kirkossa. Tunsin myötätuntoa ihmisiä kohtaan.
Mutta olin jakanut maailmani hengelliseen ja maalliseen.
Eihän ole jakoa? Emmekö ole valo kaikkialla?
Eikö ylistystä ole soittimen takana?
Tai kun joku sanoo: "Migreeni kolmatta päivää."
Sanot: "Hei, tämä kuulostaa oudolta, mutta voinko rukoilla?
Siinä menee vain viisi sekuntia.
Tunnen armoa sinua kohtaan. Sinulla on usein migreeni."
Yhtäkkiä Jumalan läsnäolon öljy alkaa vuotaa hänen ylitseen, -
ja hän aistii jonkun ja tuntee jotain erilaista.
Jumala ei ole käsite, Hän on todellinen.
Ja niin sydämeni oli elossa. Aina kun veljeltäni tuli viesti, -
sanoin Jumalalle: "Kiitän Sinua hänestä. Sidon hänet Golgatan ristiin."
Ero oli siinä, että nyt rukoilin valtuudella. Rukouksessani oli valta.
Sanoin: "Sidon hänet ristiin." En enää nähnyt häntä pelkkänä veljenä.
Näin hänet kuin minulla olisi ollut armon varasto häntä kohtaan -
rukoukseni kautta. Ja rukoukseni olivat kiintoisia.
Rukoilin: "Kun hän menee klubille, älä anna kokaiinin toimia.
Kun hän menee yökerhoon tai prostituoidun luo, anna hänen hävetä."
Voit pitää sitä kamalana rukouksena. Rukoilin: "Anna synnin pistimen, -
anna sokaisevan, tyhmän ihmisen tien vaikutuksen, anna hänen tuntea se."
Otin asian omakseni, ja Jumala kosketti minua armossa.
Minun piti silti laittaa puhelimeen se juttu ja muistuttaa itseäni.
Minun piti katsoa veljeä, kiittää Herraa ja pysähtyä.
Kyse ei ole siitä, ettemmekö haluaisi ihmisten pelastuvan.
Jos sanoisin: "Käsi ylös, jos haluat kamusi pelastuvan", nostaisit jalatkin.
Haluamme kaikkien pelastuvan.
Käsitteestä tulee sen todellisuus, kuinka vaellamme.
Välillä täytyy pysähtyä.
Toiminko kristillisesti? Rakastanko Sinua kokosydämisesti?
Kyllä. Rakastan palvoa Sinua. Pysähdy. Olenko tottelevainen poika?
Rukoilenko enemmän Sinun tahtoasi vai omaani?
Voiko sydämeni liittyä toiveeseesi? Voi.
Okei, Luoja, mitä teen? Rukoile veljesi puolesta.
Siitä on tultava todellisuutta. Muuten ei tule herätystä.
160 ihmistä pelastui täällä. Taatusti jokainen heistä, -
jokainen tänne tullut tuli ystävän, veljen tai äidin tuomana.
Moniko käveli sisään omine nokkineen? Ehkä yksi tai kaksi.
Sitä ei pitäisi juhlia ihmeenä, koska Jumala ei pääasiassa toimi näin.
Jumala toimii pääasiassa kuuliaisuutemme kautta.
Jumalan kaipuu täyttyy Jumalan tahdon mukaan, sanoisivat teologit.
Joku sanoi kerran: "Jumala on lähtenyt Euroopasta. Hän toimii nyt Afrikassa."
Vastasin: "Miksi Jumala sitten käski minun muuttaa Reddingistä tänne -
ja antoi kaipuun, että eurooppalaisten täytyy nähdä Jeesus?"
Hän painotti suvereniteettia ja ennaltamääräämistä, -
että Jumala aikaansaa ja määrää lopputuloksen.
Eli nyt Jumala saa kristityistä 96 % olemaan välittämättä.
En usko, että se on Jumala.
Uskon, että elämäämme tulee tuttuus ja sielujen voittamisessa -
tai pelastuksessa kristinuskosta tulee käsite.
Jätämme työn jollekulle muulle.
Se on maailman iloisin asia.
Kun joku pelastuu Saksassa, olen ihan...
Syy ei ole se, että olen evankelista.
Sanon: "Saksalaisia on vaikea saada uskomaan. Tuossa on yksi.
Ei vaikeaa. Jumala on voimallinen pelastamaan."
Mutta minun piti herätä. Aloin rukoilla: "Sidon hänet Golgatan työhön ristille.
Jeesus, pelasta Sam."
Niin rukoilin. Kaikki ei ollut suvereenia. Avataan 1. Kor. 9.
1. Kor. 9.
Se on juuri ennen 2. Kor. kirjettä.
Oletteko valmiit?
9:16.
"[S]iitä, että julistan evankeliumia, ei minulla ole kerskaamista; -
minun täytyy se tehdä. Voi minua, ellen evankeliumia julista!"
Tämä on Paavali. Sen voi helposti kuitata apostoliudella.
"Paavali, Jumalan mies." Ei, ei. Hän sanoi, että minun täytyy se tehdä.
Jumalan sydämen on tultava meihin, jotta voimme rakastaa Jeesusta -
ja sitä, kenet Jeesus on luonut ja ketä Hän kaipaa.
On välttämättömyys, että Kristuksen ruumis kaipaa sitä, mitä Hän kaipaa.
Hän jatkaa, ja Hayley puhui tästä aamulla. Tämä syventää sitä.
"[J]os vapaasta tahdostani sitä teen, niin minulla on palkka; -
mutta jos en tee sitä vapaasta tahdostani, -
niin on huoneenhaltijan toimi kuitenkin minulle uskottu." Saitko siitä kiinni?
Perataan tämä. Paavali sanoo: "Minun täytyy julistaa evankeliumia."
Sanomme: "Paavali, olet radikaali."
Hän sanoo: "Joo. Jos teen tämän vapaaehtoisesti, saan palkkion.
Mutta jos teen sen vastoin tahtoani..."
Toisin sanoen: "Kun kävelen Korintin kaduilla -
ja Jumala käskee pysäyttää jonkun, en joka kerta ole haltioissani.
Minun on tehtävä vastoin tahtoani.
Minun täytyy antaa Jumalalle lahja, ja lahjana on antautuminen.
Ja kun teen vastoin tahtoani, Hän uskoo minulle huoneenhaltijuuden."
Se tarkoittaa omistajuutta monista sieluista, ei vain yhdestä.
Se ei ole vain yksi henkilö ja palkkio pysähtymisestä.
Jumala sanoo: "Voin luottaa häneen ja uskoa hänelle evankeliumin, -
Jumalan liikkeen, koska hänen tahtonsa seuraa pulssiani."
Mutta Jumala ei suvereenisti liikuttanut häntä. Hänen piti valita.
Eteenpäin, jae 18. "Mikä siis on minun palkkani?
Se, että kun julistan evankeliumia, teen sen ilmaiseksi, -
niin etten käytä oikeutta, jonka evankeliumi minulle myöntää.
Sillä vaikka minä olen riippumaton kaikista..." Sano se.
Englanninkielisessä Raamatussa sanotaan: "riippumaton miehistä".
Uudelleen: "olen riippumaton kaikista".
Nosta kätesi, jos olet vapaa, jos Jumala rakastaa sinua.
Niin, olet vapaa.
Se, kenet Poika vapauttaa, on totisesti vapaa.
Ei ole kahleita estämässä minua.
Hyvin meni. Vanha kappale.
"Sillä vaikka minä olen riippumaton kaikista..." Minä palan tälle aiheelle.
Tämä on kaikki Jumalalle.
Et voi katsoa peiliin ja sanoa, että sielut ovat osittain tärkeitä Jumalalle.
Silloin sinunkin sielusi olisi.
Meidät on tehty Hänen kuvakseen, pelastettu sen kautta, -
kun Hän tuli lihaksi. Pelastettu ristin kautta ja Hänen työnsä kautta.
Kuinka voisin siirtää tämän jollekulle, jolla on suurempi hätä sieluista?
Kun katson peiliin, näen, mitä Hän pelasti.
En kestä, kun ihmiset sanovat, että se on evankelistojen hommaa.
Oletko täysin irrallaan siitä, miksi Jeesus tuli tälle planeetalle?
Hän ei sanonut: "Apostoli Nasaretista. Tässä korttini. Piipahda toimistollani."
Hän ei tehnyt niin. Hän halusi sinut, meidät.
Jae 19 [engl.]: "olen vapaa".
Eli olen pelastunut ja Jumala rakastaa minua, vaikken julista evankeliumia.
Mutta: "olen tehnyt itseni kaikkien palvelijaksi".
Kuka pakotti hänet?
Jumala liikutti Paavalia suvereenisti, mutta kuka pakotti?
Paavali itse.
Perataan tätä vielä lisää.
"Jumala, haluamme herätystä. Miljoonia sieluja."
Jumala sanoo: "Hyvä. Valitsen sinut." Lähestyt Jumalaa: "Hei.
Käytä minua, Herra."
Nautit siitä. Ja yhtäkkiä Jumala tulee tahtosi tilaan.
Sanot: "Minulla on hätä Saksasta, Britanniasta, Leicesteristä.
Etsin jonkun, jolla on sama hätä."
Sitten tahtosi joutuu kääntymään ja tulla huoneenhaltijaksi -
pelkän lapsen sijaan. Sinusta tulee huoneenhaltija Hänen taloonsa.
Tunnet Hänen sykkeensä.
Yhtäkkiä Jumala alkaa taivuttaa sinua, viedä uusiin tehtäviin -
ja kääntää kohti ihmisiä ennenkokemattomalla rakkaudella.
Ja sinä tunnet sen. Tunnet venymisen ja outouden.
Sinusta tulee rohkeampi kuin koskaan.
Olet lukkiutunut Jumalan sydämeen etkä enää tiedä, oletko apostoli, -
profeetta, evankelista, pastori vai opettaja. On vain Isän syke.
Jumala voi työntää tähän. Olin kerran lentokoneessa matkalla Washingtoniin.
Monet muut olivat puvuissa. Moni varmaan työskenteli ulkoministeriössä.
Kun oltiin laskeutumassa, kuulin päässäni vanhan virren.
Ajattelin: "Hieno virsi." Sitten Pyhä Henki sanoi: "Laula se ääneen."
Sanoin: "En mitenkään. Olen kyllä kuuliainen poika.
Löysit jonkun, joka venyy. Voit venyttää minua, mutta tätä en tee.
Tämä ei ole Herrasta."
Laulu alkoi soida taas. Se oli vanha virsi.
Joel ja tiimi lauloivatkin yhden sellaisen tänään.
Se oli "Yksin Kristus, kulmakivi" tai jotain sellaista.
Se alkoi soida taas. "Ben, kun tämä kone laskeutuu, ala laulaa tätä."
Olin bisnesluokassa.
Kaikki ympärilläni työskentelivät luultavasti CIA:ssa.
No, nousin ylös. En liioittele. Sydämeni pamppaili.
Sanoin: "Ei. Ei tätä.
Olen vapaa. Rakastettu kaikesta huolimatta."
Tunsin Jumalan vetävän minua. Joten aloin laulaa.
Katsoin eteenpäin koneessa.
Olin siinä, missä on bisnesluokan verhot. Rykäisin: "Hei!"
Katsoin lentoemäntää.
Aloin laulaa.
En muista tarkkaan kappaletta. Taisi olla "Niin suuri Hän on".
Sanoin: "Haluaisin laulaa teille."
Ihmiset kääntyivät katsomaan.
Se oli iltalento. Laskeuduimme noin klo 22.
"Laulan lyhyen laulun."
Olen yleensä hyvä sanojen kanssa. Nyt en ollut.
Tunsin itseni oudoksi ja tyhmäksi.
Kuin paholainen olisi kuiskaillut: "Sinä idiootti. 'Näin sanoo Herra'".
Tunsin itseni idiootiksi. Kukaan ei sanonut: "Laula vain."
Kaikki toljottivat. He vilkuilivat lentoemäntää.
"Otetaanko niskalenkki?"
Laulu kuulosti kirjaimellisesti tältä: -
Niin suuri Hän on.
Muistan äänen. Ajattelin: "Tätä on itselle kuoleminen."
"Washington, Washington."
Niin suuri Hän on. Laulakaa.
Kukaan ei laulanut.
Niin suuri...
Liikemiehet vierelläni olivat... "Soitetaan psykiatriselle.
Miesparka."
Vähän liioittelen. Mutta kaikki ottivat etäisyyttä. "Mitä hän aikoo?"
Niin minä lauloin. Sitten näin kaksi naista, -
yhden aivan takana, toisen keskellä. He alkoivat laulaa kanssani. Jee.
Nyt se on ihme.
"Olen tehnyt itsestäni palvelijan."
"Olen tehnyt itsestäni." Voit tarttua minuun ja siirtää minua kohti sykettäsi.
Kaksi naista alkoi laulaa. "Laulakaa, niin suuri..." Karseaa.
Osaan oikeasti laulaa. Tässä Jumala antoi minun murtua.
Sain lauluni loppuun.
Ja kaikki... Olen tosissani. Alkoivat taputtaa.
Sitten minusta tuntui: "Mitä minä nyt teen?"
"Levyjulkkarit ovat ensi viikolla."
Katsoin lentoemäntää. Näin minä sitten tein. Katsoin häntä ovella.
Sanoin: "Avaa ovi."
"Joko sinä...?" Ehken sanonut niin. Pahoittelut. En halua liioitella.
Ehken sanonut mitään, mutta astelin malttamattomana.
En halua liioitella. En pidä liioittelusta saarnoissa.
Sanoin jotain, että voinko jo mennä.
Hän avasi ovea, ja seistä tönötin vieressä. "Äkkiä nyt."
En kävellyt pois. Menin näin.
Suoraan siitä jutusta. Pääsin ulos tunnelista lentoasemalle.
Halusin niin kauas portista kuin pystyin.
En halunnut nähdä ketään siltä lennolta.
Tunsin itseni idiootiksi.
Mutta en halua satunnaisia palkintoja. Haluaisin olla huoneenhaltija.
Jumala siirsi minut yli sen, että olen vapaa ja syntynyt Jumalasta -
mutta olen Jumalan huoneenhaltija.
Jotkut ajattelevat: "Muuten hyvä, mutta tuota huoneenhaltijuutta en tee."
Hän ei välttämättä tee samaa sinulle.
Sanoin: "Isä, meidän täytyy puhua tästä. Yleensä tulee jotain hedelmää.
Miksi teit niin? Kukaan ei tullut juttelemaan. Miksi teit tämän minulle?"
Olin vähän käärmeissäni. "Miksi ihmeessä?"
Hän sanoi: "Koneessa oli ihmisiä, jotka lauloivat sitä pyhäkoulussa.
Halusin muistuttaa heitä siitä, että olen hyvä Jumala."
Ajattelin: "Mitä sitä tekeekään kaipuunsa eteen."
Miksi Paavali teki tämän? Jae 19: -
"olen tehnyt itseni kaikkien palvelijaksi, -
voittaakseni niin monta kuin suinkin".
Miten heidät voitetaan? Sanomalla: "Olen valmis.
Haluan sydämesi. Taivuta minua.
Kenen haluat minun yhdistävän Sinuun?
Haluan tuntea kaipuun ja kokea pelastuksen.
Haluan antaa Sinulle, mitä haluat. Miten?"
Hän sanoo: "Paras ystäväsi, Balu."
En tiedä, miksi. Nimi tuli mieleeni. Se on oikea nimi.
Ehkä täällä on joku, jolla on ystävä nimeltään Balu.
Onko täällä ketään? Ai sinulla?
Onko hänen nimensä Balu? Vau.
No, sinun on parasta tehdä jotain.
En ole koskaan aikaisemmin seisonut lavalla ja sanonut "Balu".
Teet itsestäsi palvelijan. Sanot: "Jumala, tällä alueella...
Se tulee tekemään kipeää, mutten halua, että tahtoni on tahtosi tiellä.
En halua antaa tätä evankelistalle.
Haluan antaa sydämeni. Haluan antaa Sinulle lahjan.
Haluan antaa Sinulle Balun." Hän kertoo, mitä pitää tehdä.
"Kutsu hänet kirkkoon tai kotiryhmään. Osta kukkia. Hän rakastaa kukkia.
Hemmottele häntä syntymäpäivänä. Osoita rakkautta.
Ei tarvitse paasata evankeliumia. Kunhan vain välität."
Se alkaa sydämestä. Minulla alkoi. Aloin rukoilla veljeni puolesta.
Palasin Australiaan yhdeksän kuukautta myöhemmin.
En ollut julistanut, vaatinut parannuksentekoa ja vapautumista.
En ollut tehnyt mitään. Olin vain rukoillut.
Minusta oli tullut huoneenhaltija.
Joidenkin teistä tarvitsee mennä kotiin ja kirjoittaa kylppärin peiliin nimi.
Kirjoita: "Balu". Muutamia nimiä, jotka Jumala antaa.
Kun saat hampaat pestyä... Tämä ei ole ponnistelua.
Tämä on armon voima. Matt. 16:16―18:ssa sanotaan, -
että minkä sidot maan päällä, sen Jumala sitoo.
Kun rukoilet, Jumala alkaa tehdä työtä ja Hän antaa meille vallan, -
kuten äidilläni oli. Kun saat hampaat pestyä, -
sanot: "Isä, tuon eteesi Balun.
Välität Balusta yhtä paljon kuin minusta.
Ota hänet, Jeesus. Pelasta hänet, Jeesus.
Anna minulle viisautta. Kerro pieniä asioita, joita minun pitää tehdä."
Yhdeksän kuukautta myöhemmin näin veljeni äidin kanssa keittiössä.
Veljeni oli yhä pimeydessä.
Juttelin äidin kanssa. Veli käveli sisään pää painuksissa.
Hän sanoi: "Hei." Jotenkin kovana. "Ben, menetkö sunnuntaina kirkkoon?"
Ja sisälläni oli kuin... Tiedäthän. Sanoin: "Joo."
Yritin olla tyrimättä. Hän kysyi: "Voinko minäkin tulla?"
Sanoin: "Vaikka.
Lähden kello 9.30. Ajatko sinä?" Hän sanoi: "Joo" ja lähti keittiöstä.
Juoksin huoneeseeni, jossa Jumala oli murtanut minut.
Menin naamalleni ja tein näin: -
Koska hän oli viereisessä huoneessa. Tein näin: -
"Olet ihmeellinen, Jumala!" Menin takaisin ylös.
"Okei. Nähdään sunnuntaiaamuna."
Sunnuntaina kirkossa minulla oli vain yksi rukous: -
"Älä päästä veljeni lähelle ketään outoa kristittyä."
En rukoillut: "Jumala, pelasta hänet."
Ja ensimmäinen kristitty, joka tuli, sanoi: "Vuhuu!"
Rukoilin: "Vie hänet pois. Vie tuo nainen pois täältä."
Veli oli kädet puuskassa näin.
Muistat veljeni Nürnbergistä, etkö vain?
Veljeni oli tämän näköinen. Nainen lähestyi huutaen.
Veljeni oli ihan kypsä.
Katsoin naista näin: "Mene pois, nainen. Pois sieltä heti!"
Nainen sanoi: "Olet Benin veli, vau!"
Sanoin: "Niin, aivan. Ole siunattu lähtiessäsi." Hän ei lähtenyt.
Hän pyysi rukoilla veljeni puolesta.
Hän rukoili ja sanoi, että Jumala käski antaa rumpusetin. Rumpusetin.
Ajattelin: "Tarvitset Herran tuomion, ellet hanki sitä rumpusettiä.
Sinun on ostettava se nyt, koska lupasit."
Veljeni ei tullut uskoon. Olen varma, että hän pelästyi.
Hän istui vain tuolillaan ylistyksen ajan -
ja kuunteli saarnan. Mikään ei muuttunut.
Tiistaina nainen ilmestyi ovelle rumpujen kanssa.
Veli ei soita rumpuja. Se on oudointa. Hän vei rummut huoneeseensa, -
missä hän veti huumeita ja muuta. Hän meni kasinolle keskiyöllä, -
pelasi pokeria ja tuli kotiin kello 6.37.
Sitten hän vain katsoi rumpuja. Hän kertoi niin.
Kysyin, aikooko hän kokeilla. Hän sanoi, että ehkä. Hän tuijotti niitä.
Jotenkin Jumala sanoi niiden kautta: "Minä rakastan sinua.
Haluaisin luoda kauttasi vielä paljon." Veli oli ennen ylistyksenjohtaja.
Perjantaina äiti sanoi: "Sam, meillä ei ole ylistyksenjohtajaa sunnuntaille."
Äiti varmaan kielsi ylistyksenjohtajaa tulemasta voidakseen pyytää veljeäni -
tarttumaan taas kitaraan ja johtamaan ylistystä. Kyllä, voimallista. Huijari.
Veli: "En ole vielä kristitty." Äiti: "Mutta olit kirkossa."
Äidit ovat tosi juonia.
Veli sanoi: "Osaan vain muutaman." Hän alkoi soittaa.
Me kaikki jumalanpalveluksessa katsoimme häntä ylistyksessä näin.
Hän soitti ja lauloi Jeesuksen verestä.
Mikä voi pestä pois syntini?
Ei mikään muu kuin Jeesuksen veri.
Mikä voi tehdä minusta taas kokonaisen?
Ei mikään muu kuin... Näin kävi.
Hän kaatui kitaran päälle maahan. Ja me kaikki...
hyppäsimme hänen päälleen. "Jeesuksen nimessä, paha, lähde!
Joka ikinen demoni, ulos!"
Hän makasi siellä kaksi tuntia. Hän nousi, ei demoneja, ei riippuvuuksia.
Syntyi Jumalasta, Jumalan lapsi, Jeesuksen poika.
Miksi? Miksi? Miksi rukoilla? Miksi tehdä yhteistyötä?
Jumala ei pakota meitä. Rakastan sitä, mitä tänään sanottiin.
Jumalan kunniaa ei tule ilman ihmisiä.
Hän kutsuu sinua sanoen: "Muistatko veljesi pelastumisen?
Oletko maistanut, miten kaipaan veljeäsi?
Tuntuuko sinusta siltä ystävääsi kohtaan?"
Se ei aina kaada lattialle. Joskus se on vain sitoutumista: -
"Haluan tuoda Sinulle lahjaksi ihmisiä. Haluan olla mukana sadonkorjuussa.
Enkä halua kutsua sitä sadonkorjuuksi. Tämä on elämä, ihminen, jonka teit.
Joten teen itsestäni palvelijan.
Jumala, saat taivuttaa minua."
Joskus se on outoa, joskus erittäin yksinkertaista.
Kävelin kerran kaupassa itsepalvelukassan valvojan luo.
Sanoin: "Jeesus rakastaa sinua." Nainen alkoi itkeä hallitsemattomasti.
Ajattelin: "Kunpa vastaus olisi aina tuo."
Mutta se ei ole. Joskus se on: "Kiitti, kaveri."
Päätän tähän tarinaan. Olin Bethelissä. Tämä on pitkä juttu.
Kerran ylistyksen aikana avasin silmät. Edessäni seisoi nainen.
Näin lähellä.
Tässä näin.
En tiedä, olenko koskaan kertonut tätä.
Mitä ikinä sidot maan päällä, se on sidottu taivaassa.
Kun kylvää, minne Jumala menee? Meneminen on osa evankeliumia.
Kun pudotat siemenen jonkun sydämeen, Pyhä Henki vaikuttaa.
Se on yhä siellä. Se ei ole vaikeaa.
Menin tapaamaan yhtä Candya. Hän asui rankassa naapurustossa.
Koputin ovelle. "Hei, olen Ben. Minulla olisi pari kysymystä.
Onko sinulla jokin kipu kehossasi?" Hän tokaisi: "Miksi kysyt?
Oletko joku kristitty? "Olen", vastasin.
"En tarvitse h...n Jeesustasi." Pam! Ovi kiinni. Anteeksi, lapset!
Olin vain rehellinen. Anteeksi, isät ja äidit.
Älkää koskaan sanoko "h...n". Tarkoitan, älkää koskaan...
Olen pahoillani. Rakastan teitä.
Hei, tee parannus ja käänny.
Olen todella pahoillani. Niin hän sanoi.
Olen kauhean pahoillani. Olen oudolla päällä tänään.
On kauhea polte ja ilo samaan aikaan. Daavid sanoi Psalmissa 51: -
"Anna minulle pelastuksesi ilo, niin opetan syntisille Sinun tiesi."
En voi pitää pelastuksen iloa vain itselläni. Sitä täytyy jakaa.
Candy siis paiskasi oven kiinni ja sanoi: "Poistuos, ollos hyvä."
Ja lähdin. Ensi viikolla sinne meni joku toinen.
Kolme kuukautta myöhemmin ylistän: "Korotan Sinu-aargh!" Candy on siinä.
Hän sanoi: "Hei! Muistatko minut?"
Sanoin: "Candy." Hän: "Niin!"
Kysyin: "Mitä sinä täällä teet?" Hän sanoi olevansa tulossa kasteelle.
Kysyin: "Mitä tapahtui?" Hän sanoi: "Luonani kävi viisi ihmistä.
Olit kakkonen. Olen pahoillani siitä, mitä sanoin."
Sanoin: "Mahtavaa. Mitä väliä, mitä sanoit!"
Ei. En sanonut niin. Sanoin: -
"Kun teit niin, tarpeeni jäivät täyttämättä.
Kun olet käynyt kasteella, meidän on puhuttava -
ja sinun pitää kuulla, että olet rikkonut luottamukseni."
Et ole kuollut, jos puhut noin. Voit puhua noin miehellesi, -
et tuntemattomille tai uusille tyypeille palvelutyökoulussa.
Okei. Ei olisi varmaan pitänyt sanoa tuota. Tuli hiljaista.
Vedän muutaman miekan pois.
Älä ota tästä tuomiota. Tee vain parannus.
Candy oli menossa kasteelle. Hän sanoi, että olin ollut kakkonen.
Kahden viikon päästä oli tullut nainen, Lisa.
Hänen luonaan kävi viisi ihmistä. Lisa erottui muista. Hän kävi monesti.
Viidennellä kerralla hän johti Candyn Herran luo. Hän pelastui.
Lisa ei ole evankelista. Minä olin evankelista. Olin se, jolla oli lahja.
Tämä ei ole vaihtoehtojen prosessi.
Siinä ei katsota, kannattaako se ja onko motivoitunut.
Sama ylistyksen kanssa. Annamme Jumalalle ylistyksen uhriksi.
Tämä on lahja Hänen sydämelleen. Tämä on Steven koira.
Ja kun ihmiset pelastuvat, he käyttäytyvät kuin Steven koira: -
"Tästä pitää kertoa kaikille!"
Joskus typerästi sanomme heille: "Niin teemmekin, -
mutta elät vielä kuherruskuukautta.
Olet innokas, mutta saat viisautta ja lakkaat pelastamasta niin monia.
Lakkaat olemasta rohkea ja villi." Joskus he ovat kristitympiä kuin me.
Heillä ei ole suodattimia, eivätkä säännöt ole laimentaneet heitä.
He vain kuuntelevat Jumalan sydäntä.
Tahdon nyt rukoilla, että Herran sydän valtaa sydämesi.
Tahdon rukoilla, että tuttuuden sumu pyyhitään pois -
ja että tänään, huomenna tai kun tulet kotiin, -
kirjoitat poikasi nimen, jos hän ei vielä usko.
Ehkä se on paras ystäväsi Leicesteristä.
Ja te nuoret, jotka juuri kohtasitte Jeesuksen, kertokaa Hänestä kaikille.
Kertokaa, kuinka hyvä on elää Jeesuksen kanssa.
Kuka täällä pelastui hiljattain? Sinäkö? Mahtavaa.
Sinun pitäisi saarnata tätä.
Oletko kertonut Jeesuksesta jo joillekin? Monille.
Kävitkö viisivaiheisen evankeliointikurssin?
Niin, se vuotaa sinusta.
Sellainen ensirakkaus on. Se vuotaa.
Tämän voi tulkita kahdella tavalla.
1: Paholainen saa sinut ajattelemaan, mikä kaikki meni pieleen -
ja miten olet eri linjoilla luonteeni kanssa. No, minäkin olen.
Kyse ei ole luonteestani. Luin silkkaa Jumalan Sanaa. Hän kaipaa ihmisiä.
Näin vihollinen suistaa meidät. "Hänen juttunsa ja mielipiteensä."
Ei. Tämä on Jumalan mielipide. Yksi vaihtoehto on kapinoida sanomaa.
Tai sitten voit sanoa: "Jumala, en ole yhtä rohkea. En aio laulaa lennolla.
En aio laulaa edes Costcossa tai Costa-kahvilassa.
Mutta aion rakastaa parasta ystävääni koulussa, -
ja olen valmis tekemään, mitä pyydät.
Olen valmis aloittamaan huoneenhaltijuussuhteen, -
jossa opin tuntemaan sydämesi ihmisiä kohtaan."
Sinun on aloitettava jostain. Se ei ole vaikeaa, vaan helppoa, -
sillä saat siihen armon tänään, jos otat vastaan.
Tahdon kysyä, haluatko tämän armon.
Kaverit, tulkaa tänne. Nopeasti.
En halua, että teidät tallataan.
Tulkaa.
Kiitätte minua myöhemmin. Hyvitän aiemmat syntini.
Tulkaa. Ja sinä, veljeni. Missä sinä olet? Tule tänne.
Pian rukoillaan.
Mikä on nimesi? Mikä? Nanoch.
Tule tänne. Rukoilemme yhdessä puolestasi.
Jos tahdot, tästä tulee tosi syvällistä. Jumala kaataa osan teistä maahan.
Jotkut alkavat itkeä hillittömästi ei-uskovan läheisen puolesta.
Tunnet Jumalan rakkauden. Se voi pelottaa.
Mutta jos haluat tämän armon jakaa Jeesusta vapaasti ihmisille -
ja jakaa Jumalan sydäntä, tiedätte, mitä tehdä. Nopeasti.
Tulkaa tänne asti.
Tänne näin.
Tahdon rohkaista teitä. Voisitteko soittaa jotain? Kiitos.
Pahoittelut.
Haluan rohkaista sinua.
Jos annat Herran koskettaa sinua tässä hetkessä, -
jos päästät irti ihmisten mielipiteiden pelosta, -
ja meillä on kaksi päivää aikaa oppia pelon epäjumalan murskaamisesta.
Jos annat Jumalan koskettaa, se voi olla rajua, kuten minulla oli.
Mutta ei ole pakko täristä tai kaatua.
Saatat parkua sielujen takia, mutta ei se mitään.
Ne ovat Jumalan kyyneleitä. Hän avaa sydämensä sinulle -
ja antaa sinun tuntea Hänen rakkautensa.
Unohda se, missä olet -
ja tulisit sydämesi kanssa Jumalan valtaistuimen eteen nyt.
Tule Jumalan valtaistuimen eteen.
Kumartaa kunnioittaen. Olet keskellämme.
Emmekä voi sivuuttaa sitä.
Kuulemme askeleesi.
Tunnemme valtakuntasi.
Jeesus, Sinä valtaat.
Ilmapiirimme, ilmapiirimme.
Ilmapiirimme -
kumartaa kunnioittaen.
Olet keskellämme.
Emmekä voi sivuuttaa sitä.
Kuulemme askeleesi.
Tunnemme valtakuntasi.
Jeesus, Sinä otat vallan.
Yksi, vain yksi, vain yksi on arvollinen.
Yksi, vain yksi, vain yksi.
Yksi, vain yksi.
Yksi, vain yksi, vain yksi on arvollinen.
Yksi, vain yksi, vain yksi on Pyhä.
Pyhä on Herra korkeuksissa. Kirkkautesi täyttää temppelin.