VID KÄLLAN
"Vi vet att allt samverkar till det bästa för dem som älskar Gud, -
som är kallade efter hans beslut." Rom 8:28
- Välkommen till programmet Vid källan!
Jag heter Maarit Korhonen och jag bjuder in gäster -
som har befriats från livskriser med hjälp av Guds kärlek och kraft.
Idag gästar Sakari Närhi. Välkommen till programmet Sakari!
- Tack så mycket!
- Kan du börja med att presentera dig själv?
- Jag heter som sagt Sakari Närhi.
Jag kommer från en familj med nio barn varav jag är det mellersta.
Pappa och mamma var gudfruktiga.
Pappa var evangelist och pastor och mamma var också det.
Själv fick jag som artonåring i Sverige kallelsen att tjäna Herren.
- Sådär i korthet. - Ja.
- Du har nu genomlevt en svår period.
Din 39-åriga son Samuel dog i tarmcancer i november förra året.
Läget är ännu färskt men kan du berätta hur livet känns just nu?
- Ja, så ser det ut nu, när jag är här idag.
Jag hade hoppats på ett annorlunda program.
Martti Ojares bjöd nämligen in mig redan för ett år sedan -
till programmet Gäst hos Martti.
Jag upplevde tydligt att min tid för det ännu inte var inne.
Tiden gick och sedan gick Samuel bort.
I och med det blev det klart för mig vad Gud har gjort.
Nu kan jag prata om det -
för att så många unga kan komma att gå bort "i förtid".
- Ja.
Låt oss gå tillbaka lite till din bakgrund.
Kan du berätta lite om din familj?
Du hade fem söner och en fosterdotter.
Kan du berätta lite om det?
- Ja. Gud gav mig underbara söner och en dotter.
Samuel var omtyckt av alla.
I ungdomen var han livfull och utåtriktad.
Hans vänner tyckte om honom.
Som ung blev han finsk mästare i breakdance.
Han levde med sina vänner på ungdomars vis.
Det hörde till att man på helgerna drack alkohol -
och gjorde annat liknande.
- Som liten hade han dock redan tagit ett beslut att följa Gud.
- Ja. Jag har tjänat Guds rike i fyra olika församlingar i Finland -
som pastor och evangelist.
Därefter har jag arbetat i Ryssland och Baltikum.
Vid den tiden då Samuel ännu var en liten pojke -
kom han med mig till Tallinn och Ösel i ett ryskt flygplan.
Han var så intresserad av flygplan.
I den atmosfären upplevde han förstås Guds närhet.
Då var han säkert troende på sitt eget vis.
- Hurdant var ditt och Samuels förhållande?
- Jag hade alltid ett gott och nära förhållande till Samuel.
Han var verkligen pappas pojke.
De andra barnen var också det men särskilt Samuel.
Han var frimodig och ville alltid pröva på nya saker i livet -
såsom flickvänner och liknande.
Men vi hade ett mycket nära och varmt förhållande.
Därför har jag det så jobbigt idag.
Jag minns allt det vi hade tillsammans innan han gick bort -
och det jag har upplevt efteråt -
nu när han redan är framme där dit vi alla är på väg.
- Ja.
Det blev skilsmässa och det påverkade säkert även Samuel.
- Ja, det var säkert en svår tid då det tyvärr gick så.
Samuel var då i tonåren precis som de andra sönerna -
när jag lämnade hemmet.
Jag började studera television vid folkhögskolan Finn TV i Göteborg.
Jag började senare även göra sekulära tv-program för estnisk TV.
Vi gjorde fyra olika dokumentärer om fartyget Estonia -
och tv-program om poliser i Tallinn.
På grund av det var jag ofta borta hemifrån.
Samuel och de andra pojkarna besökte mig i Tallinn.
Vi försökte ordna gemensamma träffar.
- Ja. Men sedan hände något.
Samuel diagnostiserades med tarmcancer.
Kan du berätta om det?
- Ja. Samuel jobbade på olika arbetsplatser.
Han körde lastbil och levde sitt eget liv.
Han åkte ut och fiskade med sina vänner och levde ett vanligt liv.
Hans fru kommer från Filippinerna.
Deras första son levde tyvärr bara två eller tre dagar.
Han hette Linius.
Det var en stor förlust för den unga familjen.
Det gick en tid innan de sedan fick en dotter.
Hon är nu fem år och heter Olivia.
Hon är en mycket vacker och glad liten flicka.
Men sedan kom slaget som jag minns så tydligt.
Jag var själv med honom då han fick diagnosen.
Cancern i tarmen var redan rätt långt gången.
Där började striden.
Jag minns då vi körde -
från läkarmottagningen i Helsingfors till Träskända.
En djup tystnad sänkte sig över bilen.
Ingen av oss kunde säga ett ord.
Plötsligt stannade jag bilen och sa till Samuel att vi behöver be.
Vi bad tillsammans.
Samuel sa att han vill bli frälst och få hjälp av Gud.
Jag lade handen på min son och bad Gud röra vid honom, -
förlåta honom alla hans synder och ge honom frid.
Därefter fortsatte vi framåt en dag i taget.
- I Samuels liv började en process som framskred i snabb takt.
- Det började där. Läkarna var ärliga från början.
Han fick behandlingar men de sa att de bara förlänger hans livstid.
Vi hoppades förstås mitt i allt detta att Samuel skulle bli helad.
Vi gick till många ställen där de bad och smorde honom med olja.
Vi visste inte då att sjukdomen fortskred smygande.
Han opererades två gånger men man lyckades inte avlägsna allting.
Jag satt intill honom flera nätter då han trots medicineringen -
led av smärtor.
Jag höll honom i handen och bad för honom.
Jag var vid hans sida, och vi gick vi stilla framåt.
- Ja.
Du berättade att han trots sjukdomen och operationerna -
samtidigt beslöt att följa Jesus och bli döpt.
- Ja. Det fanns bra saker som hände honom.
Ungdomspastor Jori Asikainen från den finska pingstförsamlingen i Kervo-
berättade hur de en sommarkväll diskuterade dämpat vid sjöstranden.
Där hade Jori frågat Samuel om han ville ge hela sitt liv till Gud.
Samuel hade gråtande svarat att det ville han.
Där fick han igen uppleva Guds godhet och kärlek.
Hans liv förändrades verkligen.
Han och hans fru döptes.
Det var en rörande förrättning i pingstförsamlingen i Kervo.
Alla hans goda icke-troende vänner satt på första bänkraden.
Någon hade druckit lite alkohol natten innan -
men det var härligt att se killarna närvara vid ett bibliskt dop.
- Ja, precis. - Ja. Det minns jag mycket tydligt.
- Samuel höll hela tiden vännerna nära.
- Precis. Då han kom till tro gjorde han inte misstaget -
att ta avstånd från hela världen och sina vänner.
Han var tvärtom hjärtlig och stod alltid nära vännerna.
De åkte ut och fiskade tillsammans även efter att han hade insjuknat.
Ingen skulle ha anat -
det Samuel verkligen upplevde på insidan och kampen han utkämpade.
Samtidigt upplevde han även Guds kraft.
En gång då han läste Kathryn Kuhlmans böcker -
kom Guds kraft över honom en natt så starkt att hela sängen skakade.
Förstås trodde vi att Samuel då skulle bli helad. Halleluja!
Men Gud hade en annan plan för honom.
- Precis. Två operationer genomfördes och sedan en tredje.
Kan du berätta om det?
- Han opererades två gånger.
Man försökte och lyckades delvis operera bort tarmcancern -
och metastaserna som redan hade spridit sig.
Men en del blev kvar som inte gick att operera bort -
för att risken för hjärtats hälsa skulle ha varit för stor.
Läkemedlen höll dock cancern i schack under en lång tid.
Vi hoppades alla att han skulle klara sig.
Men då den sista operationen gjordes i gallblåsan -
inflammerades bukspottskörteln till följd av den.
Det ledde till blodförgiftning och därutöver lunginflammation.
Komplikationerna ledde till att hans tillstånd försämrades.
- Ja, precis. - På Jorvs sjukhus.
- Läkaren hänvisade honom sedan till terminalvården.
- Gud var med hela tiden redan då -
och även när beslutet togs att föra honom till hospice.
Det var en mycket smärtsam stund.
Jag körde efter ambulansen då han fördes dit.
Under de fyra-fem sista dygnen var jag där hela tiden vid min sons sida.
Nästa morgon då bröderna och närstående hade kommit sa läkaren -
att det inte gick att göra något längre.
De kunde bara ge smärtlindrande mot slutet.
Det var mycket smärtsamt att se och höra läkaren säga -
att Samuel inte skulle överleva utan dö.
Då läkaren hade gått låg vi som var där på knä framför Samuel.
Vi formade en halvcirkel för vi var rätt många där.
Vi bad Gud att hjälpa och ändra Samuels öde.
Men där började överlåtelsen stund för stund.
Jag var där bredvid och såg vad det innebär -
att en ung man som varit i sin krafts dagar en månad tidigare -
blir avskalad allt han hade glatts över i livet och fått delta i.
Gradvis blev han fråntagen det från en dag till den nästa.
Han gick mot döden.
- Som pappa fick du se på nära håll -
då din egen son som var så mycket yngre fråntogs livet.
- Ja, och det var svårt att acceptera.
Under många stunder väckte det frågor hos mig.
Jag fick också en säng på hospicet där jag fick vara.
Hans fru satt hela tiden bredvid honom ända till slutet.
Men smärtan och plågan att överlåta -
var som när Gud befallde Abraham att ta sin son Isak -
och föra honom till Moria berg som vi minns det från Bibeln.
"Ge din son till Gud."
Jag förstår vad Abraham upplevde i sitt innersta -
då han visste vad Gud begärde av honom.
Han var lydig och gav det.
Vad innebar det för sonen Isak?
Han såg fadern gå där och frågade var offerlammet var.
Jag tror att Samuel också bar på liknande tankar.
Han sa också att han hade fått frid från Gud.
Vi förundrades alla över att han var så fridfull inför döden.
Han hade också sagt till läkaren att han inte var rädd för döden -
för att han var redo och hade frid med Gud.
Han tröstade oss som var där och hade humor ända till slutet.
Han utstrålade livsbejakelse åt oss som grät bredvid honom.
- Besökte hans goda vän honom på sjukhuset?
- Hans vänner och närstående kom.
En vän hade känt Samuel i trettio år -
och stått honom nära sedan ungdomsdagarna i Kervo.
Han blev överraskad då han såg i vilket skick Samuel var.
Han föll ner på knä och började gråta.
Han lade sina tatuerade händer på Samuel och började be: -
"Herre, Gud i himlen, hela Samuel!"
Tårarna bara rann.
Samuel fick också trösta många andra där.
Guds härlighet och atmosfären i rummet var väldigt speciella.
Den bara kom dit.
Hans ex Hanna sa att det gick bara att gråta och tala ur hjärtat.
Sedan läste Hanna för honom Psalm 23 från Bibeln.
Vi spelade Lasse Heimonens låt "Jag går till Jesus".
Något förunderligt skedde hela tiden under dessa möten.
Folk berördes och lovade att läsa böckerna som han hade gett.
Samuel hade gett dem andliga böcker.
- Ja, precis. Ni hade också ett möte mellan far och son.
Du fick prata om allt du hade på hjärtat.
- Det var egentligen två olika tillfällen.
En gång då Samuel redan var på gränsen till medvetslös -
höll jag honom i handen och grät.
Jag bara grät otröstligt över det som kunde ske.
Plötsligt öppnade Samuel ögonen och sa två gånger: "Pappa, gråt inte!
Pappa, gråt inte! Allt är bra!
Varför gråter du? Relax. Chilla lite."
I den situationen kändes det på något sätt -
mycket tröstande och speciellt att min son tilltalade mig på det sättet.
Då morgonen för Samuels bortgång kom -
fick jag innan det sitta i 40 minuter bredvid hans säng.
Jag höll honom i handen och berättade -
vad jag upplevde och kände i mitt hjärta -
även de smärtsamma och plågsamma stunderna.
Jag bad Samuel om förlåtelse för tiden då han var i tonåren.
Jag tryckte hans hand och sa: "Jag ber om förlåtelse för -
att vår kontakt bröts och att jag inte var så närvarande -
som jag borde ha varit på grund av skilsmässan."
Kanske skulle jag ha valt att handla annorlunda i mitt liv -
om jag hade vetat att Samuels bortgång var så nära.
- Precis.
- Hur var själva situationen?
Ni var med honom då han dog?
- Ja.
Jag vill ännu berätta kort om en av hans bröder.
Han heter Mikael och kom ända från Rovaniemi.
Han träffade Samuel och de fick ha en förtrolig diskussion -
såsom han hade haft med alla sina bröder och även sin syster Kristi.
Samuel började plötsligt prata med Mikael om saker -
som han absolut inte hade kunnat känna till i sin brors liv.
Han pratade som man säger i profetisk anda.
Det ledde till att när Mikael var i rummet på natten -
kom plötsligt Guds Helige Ande över honom -
och berörde honom på ett sätt han inte hade upplevt på åratal.
Vi förundrades över Mikaels förändring.
Gud berörde honom så djupt -
precis som många andra i samband med Samuels bortgång.
Den morgonen var där två sjuksköterskor som tog hand honom.
Jag upplevde att jag inte skulle lämna rummet.
Hans fru Laica satt bredvid honom -
och en troende sjuksköterska som hette Sini.
Jag stod där då en annan sjuk- sköterska plötsligt bad oss skynda dit.
Det var stunden då Samuel gick bort.
Jag har inga ord. Jag upplevde en djup smärta, tomhet, gråt och skrik.
Jag låg på knä framför honom och höll honom i handen.
Han gick bort men jag kan vittna om att han gick bort som en segrare.
I Bibeln står det om hur Kristus är livet för mig och döden en vinst.
Jag bevittnade det på nära håll -
och visste att någon kom och hämtade honom hem till himlen.
Han gick lugnt bort som en segrare.
- Och med ett leende på läpparna.
- Efter döden hade han ännu kvar en stund ett vackert leende.
En sjuksköterska förundrades över att han gick bort leende.
Efter det åkte jag till min egen plats på Malms kyrkogård.
Där har jag tillbringat många stunder i ensamhet inför Herren.
Därefter gick jag och köpte en nejlika från köpcentret Kaari.
Jag placerade den på hans bröst.
Han hade redan klätts i en vacker kostym med vit slips och skjorta.
Jag placerade blomman på hans bröst.
Vi fick vara där tillsammans och be.
Det låg en förunderlig frid över rummet.
Han gick bort som en segrare och är nu framme.
- Vad anser du om att Gud skulle ha kunnat hela Samuel -
men inte gjorde det?
Vilka slags frågor har du själv haft efter detta?
Har du accepterat att Gud valde att göra så här?
- Det är sant. Jag råkade in i en kris som en följd av det.
Det var så många som bad för honom.
Vi trodde, smorde med olja och gjorde allt vi kunde.
Guds kvinnor och män från olika delar av världen bad för honom.
Vi förväntade oss hela tiden att han skulle överleva.
Min storebror överlevde då han som åttioårig nästan dog i covid-19.
Min lillasyster i Sverige var i en svår situation.
Jag besökte dem och tog hand om dem men här gick det tvärtom.
Man kan säga i korthet att Gud efter Samuels bortgång -
sände mig människor som stod mig nära och kunde lyssna.
Min nära kollega Sanna-Riikka från Kervo sa till mig -
att det inte kunde vara rätt att Gud fråntog Olivia hennes far.
Var det rätt? Så ställde hon det.
Jag gick själv igenom samma kris och frågade Gud varför.
Det får man troligen aldrig svar på.
Men mitt i detta fortsätter livet och vi som lever måste gå vidare.
Guds frid som övergår allt förstånd har kommit istället -
och gett en försäkran om att Samuel gick hem.
Hans strid här tog slut men han är framme där i härligheten.
Han väntar säkert på pappa och på att träffa oss alla.
Det tror jag.
- Har någon bibelvers blivit särskilt viktig för dig?
- Ja. Romarbrevet 8:28 där det står: -
"Vi vet att allt samverkar till det bästa för dem som älskar Gud, -
som är kallade efter hans beslut."
Allt kan samverka -
men förstås finns det saker som är svåra att acceptera.
Gud som har skapat människan -
kan vända de så kallade förlusterna till vårt bästa.
Det sägs att, att förlora sitt barn är en av de svåraste sakerna.
Nu kan jag säga att det stämmer med tanke på sorgen och gråten.
Men samtidigt har Gud tröstat genom så många människor och situationer.
Jag har fått prata om detta personligen med otaliga människor -
som Guds Ande har berört när de har hört om Samuels bortgång.
På något sätt känns det som att han ännu talar efter det att han har dött.
- Ja. Det är verkligen gripande att höra -
hur Guds rike har kommit nära er alla i Samuels vänkrets och familj.
- Ja. - Det är verkligen gripande.
Skulle du kunna avsluta med att be den Helige Ande -
om tröstande ord för dem som lever med förlusten av en närstående -
eller lever mitt i något smärtsamt?
- Ja. - Skulle du kunna be för dem?
- Det vill jag göra. Det säger jag att Herren kan komma nära dig -
och trösta dig i din sorg på ett förunderligt sätt.
Himmelske Fader, vi tackar Dig för att Din Helige Ande -
är en tröstande och allestädes närvarande Ande.
Herre Du har gett oss ett liv att leva en gång.
Rör vid dem som sörjer eller har mist en närstående.
De är inte förlorade utan hemma i himlen.
I Jesu Kristi namn ta bort all sorg, berör, fräls och trösta.
Amen.
- Tack Sakari för att du delade denna rörande berättelse.
Herren välsigne ditt liv och hela din familj.
Vi tackar dig för att du delade denna berättelse.
- Tack! - Var välsignad!
Lasse Heimonen "Jag går till Jesus"
Jag går till Jesus.
De sista orden ringer på läpparna.
Hemma i himmelriket får jag äntligen se brudgummen.
VID KÄLLAN
Då jag började med serien Vid källan upplevde jag Gud säga -
att Han vill trösta, hela och stärka dem som lever i ångest.
Med Jesus kan vi bestiga bergen och få frid i stormen.
Han lyfter oss ur problemen och ger oss hopp.
Om du upplevde att den Helige Ande berörde dig via programmet -
kom med och visa att det är viktigt att fortsätta med serien.
DONATIONER I SVERIGE Swish 123 677 9300
DONATIONER I FINLAND Ring 0600 10070 (10,01 EUR + lna)
Lyssna till hela meddelandet så blir donationen gjord.
Varmt tack för ditt stöd!
Översättning: Teresia Harel Himlen TV7