VID KÄLLAN
"Kom till mig, alla ni som arbetar och är tyngda av bördor -
så ska jag ge er vila." Matt 11:28
Jag heter Maarit Korhonen.
Välkommen till programmet "Vid källan".
I denna programserie intervjuar jag personer som har befriats från -
olika livskriser med hjälp av Guds kärlek och kraft.
Idag gästar Päivi Holmberg. Varmt välkommen till programmet Päivi!
- Tack!
- Kan du börja med att presentera dig själv?
Jag heter Päivi Holmberg och jag är 45 år gammal.
Jag bor med min mamma i centrum av Lojo -
i ett höghus med bra förbindelser.
Jag studerar även engelska och tyska på Hiiden Opisto i Lojo.
Dessutom studerar jag tyska i Helsingfors vid Goethe-Institut.
Jag går även till finska missionskyrkan i Lojo när jag kan.
Denna församling är särskilt viktig för mig -
eftersom man alltid får hjälp och förbön där vid behov.
Idag har du en underbar nära relation till Jesus -
men det har inte alltid varit så. Du har gått igenom depression -
tappat meningen med livet och även varit självmordsbenägen.
Skulle du kunna berätta lite om bakgrunden till detta -
så att vi lättare kan förstå din historia?
Kan du berätta om stämningen i dina vänskapsförhållanden i barndomen?
I min barndom var jag mycket ensam och jag hade inga vänner i skolan.
Jag var även med om skolmobbning för att jag själv var rätt svag -
och jag kunde inte försvara mig utan lät de andra mobba mig.
Skolan gick inte så bra då jag inte var intresserad av den då.
Redan som barn ville jag inte vara mig själv utan någon annan -
eftersom jag inte var nöjd med mitt eget liv.
Mina första vänner fick jag först i årskurs åtta i grundskolan.
De var troende och det var kanske det som först ledde mig till tron.
Du hade även en vän som flyttade bort då du var riktigt liten -
och det var en förlust som du upplevde på vänskapsfronten.
Tror du att det påverkade dig så att du drog dig tillbaka?
Var det även så att dina föräldrar inte hade så mycket tid för dig -
och att du därmed upplevde ensamhet och brist på stöd?
Jag var ofta ensam hemma som barn då mina föräldrar arbetade hårt.
Jag anklagar dem inte för det utan det var fint att de var så flitiga.
Vi hade en grannflicka som hette Hanna-Mari då vi bodde i Bertbacka -
från år 1983 och framåt. Vi var goda vänner -
under ett år tills en ny flicka som hette Liisa flyttade in.
Vid det laget anade jag redan att jag skulle mista Hanna-Mari.
Då Liisa och Hanna-Mari började ses på tumanhand miste jag henne -
vilket var en stor, stor besvikelse för mig -
eftersom jag då inte längre hade någon vän alls.
Precis.
Tror du att förlusten av dina tidigaste vänskapsförhållanden -
orsakade en osäkerhet hos dig så att du senare inte vågade skapa -
nya vänskapsförhållanden?
Ja, jag har alltid varit blyg och på grund av min ensamma barndom -
drog jag mig lätt undan och sökte mig inte till vänners sällskap.
Jag trodde inte heller på mig själv och var inte nöjd med mig själv.
Jag bar på många negativa tankar då jag inte hade några vänner -
att prata med och berätta om mina känslor för.
Precis.
Du har alltså allt sedan barndomen upplevt ensamhet -
och en brist på någon att delge dina känslor med -
vilket gav upphov till att du redan som barn insjuknade i schizofreni.
Du fick senare även depressionssymptom.
Kan du berätta lite om de perioderna?
Ja, först fick jag depression -
och redan i barndomen upplevde jag en avsaknad av livslust.
Jag tänkte att jag endast orsakar sorg för mina föräldrar -
och att det skulle ha varit bättre om jag inte alls hade fötts -
eller om någon annan hade fötts i mitt ställe -
så att mina föräldrar skulle ha kunnat vara stolta över mig.
Jag kunde inte prata med mina föräldrar om detta -
eftersom jag kände att jag inte ville belasta dem.
Därför har vi inte diskuterat detta så mycket med mina föräldrar.
Jag minns att du berättade att redan i lekarna som barn -
tog du på dig någon annans roll och att du inte ville vara dig själv.
Du har säkert redan i barndomen föraktat dig själv -
och upplevt att du inte duger?
Jag tänkte att jag inte var sådan som mina föräldrar hade önskat.
Jag ville alltid vara någon annan och det kändes illa då -
jag ibland lekte med min mamma och jag alltid ville vara någon annan -
och mamma blev frustrerad över att jag aldrig ville vara mig själv.
Det kändes illa att jag hade gjort mamma besviken då jag tänkte så -
och att mamma säkert skulle se det som att -
det var hennes fel att jag bar på sådana tankar -
trots att det inte bara var hennes fel.
Jag tror att det finns -
en mening med allt som sker och att Gud drog mig till sig -
via depressionen och att jag genom den -
har lärt känna Gud och kommit till tro.
Efter denna långa period av ensamhet var det säkert underbart -
när du fick dina första vänner i åttan. Kan du berätta om dem?
De var troende. Själv var jag inte ännu troende då -
men de var det -
och jag började därför gå med dem till en pingstkyrka.
Där bad man, vilket säkert hjälpte mig att komma till tro -
trots att jag inte kom till tro då ännu på riktigt.
Jag blev mobbad lite ännu i högstadiet och då kändes det bra -
att mina vänner stödde mig. Då jag hade blivit mobbad förut -
hade ingen stött mig. Därför kändes det bra att de brydde sig om mig.
- Det var alltså verbal mobbning? - Ja, det var det på högstadiet.
På lågstadiet fanns det en pojke som slog mig.
Jag minns en gång då jag grät och mina klasskamrater frågade mig -
vad som hade hänt. Jag svarade att den stora pojken hade slagit mig.
Jag minns även att läraren pratade med pojken efter rasten -
och då slutade han mobba mig en tid men sedan började han på nytt igen.
Precis.
När du fick vänner i åttan upplevde du då -
en slags första kontakt med Gud genom upplevelsen av vänskap -
eftersom de var troende?
Ja. Gud sände säkert vännerna -
och jag tackar Jesus för att de kom in i mitt liv.
Det var Guds ledning för hur Han sedan drog mig till sig.
En annan vändpunkt i ditt liv har varit din tysklärare -
för vilken du berättade om alla negativa känslor som samlats i dig.
Ja, jag minns att första gången var efter en tysklektion -
då läraren frågade om allt inte stod rätt till.
Jag berättade att jag tyckte att det inte spelade någon roll -
ifall jag levde eller dog. Hon försäkrade att allt har betydelse.
Jag ringde henne även hemifrån då jag mådde dåligt -
och hon tog mig med till Jussi Brummers möten.
Där bad de för mig och det var efter det -
som jag började komma till tro på allvar.
Det finns ingen specifik stund utan tron har kommit sakta men säkert.
Jag vet inte var jag skulle vara utan tyskläraren Kaija Selkama.
Jag kan tacka Jesus för att hon fanns där då jag behövde hjälp.
Vad upplevde du under bönen? Minns du ännu det mötet?
Jag upplevde inte då ännu något särskilt men jag minns -
att det efter mötet fanns möjlighet till förbön.
De bad för mig och det fanns även en läkare som bad.
När han rörde vid mitt huvud fick han ett ord av Herren -
och han sa att det är något fel med lillhjärnan.
Det var säkert min sjukdom som han märkte i samband med förbönen.
Precis.
Sänkte sig Guds frid över dig då?
Efteråt då tron blev starkare -
kom friden in i hjärtat och en tacksamhet för att jag hade -
fått vänner. Livet började kännas mera meningsfullt då.
Försvann de ständiga negativa tankarna som du hade haft förut?
Efter att jag kom till tro försvann de delvis men inte fullständigt.
Jag är ännu idag känslig och får ibland självmordstankar -
men jag har lovat Jesus att jag inte ska skada mig själv.
Ibland får jag sådana tankar men de är inte så starka. Herren har gett mig -
frid i hjärtat och en vetskap om att jag får komma hem till himlen -
för att Jesus bor i mitt hjärta. Jag tackar Jesus för -
att Han har räddat mig från alla de upprepade självmordsförsöken.
Utan Jesus skulle jag inte vara här utan i dödsriket.
- Han har alltså räddat dig från självmordsförsöken?
De har inte lyckats utan du upplevde att Gud ville bevara dig.
- Ja.
Du berättade även om hur förlåtelsen öppnades för dig.
Förr kunde jag länge vara bitter mot någon som hade sårat mig -
och ge igen på samma sätt som den personen hade gjort mot mig.
Om någon sårar mig numera ber jag Jesus om hjälp att kunna förlåta.
Utan Jesus skulle jag inte klara av det. Förlåtelsen kommer från Jesus.
Jag ber "hjälp mig förlåta." Jag vill ingen människa illa.
Jag skulle vilja att alla människor blir frälsta och kommer till tro, -
får komma hem till himlen.
Om jag förr önskat någon något ont gör jag det inte mer.
Jag önskar att alla skulle vara lyckliga och få komma till Herren.
Minns du någon situation då någon har sårat dig -
och du har genast kunna förlåta den personen?
En gång då jag studerade språk vid Hiiden Opisto -
var det en lärare som sårade mig rätt djupt.
Jag har förlåtit henne men känslomässigt vill jag fortfarande -
inte vill ha något att göra med den här personen.
I mitt hjärta har jag förlåtit henne och önskar henne inget illa.
Även i församlingen säger de att känslorna kommer senare -
men huvudsaken är att man har förlåtit i sitt hjärta.
- Precis, att man har tagit det beslutet.
Du berättade också om hur Jesus är med i allt även i vardagen.
Vill du berätta lite om det?
Jag ber Jesus om hjälp varje dag även i små saker.
Särskilt nu på vintern har jag bett varje dag om att jag inte skulle -
halka då jag går ut. Jag har bett om samma sak för mamma.
Om någonting oroar mig har jag också bett Jesus om hjälp med det.
Jag ber dagligen Jesus om hjälp i alla livets bestyr, vad det än gäller.
Du bor nu tillsammans med din mamma -
och hjälper väl henne i vardagen?
Ja, jag bor med min mamma i centrum av Lojo.
Jag hjälper henne så gott jag kan och när hon åldras hoppas jag -
att jag kan hjälpa och stöda henne på ålderns höst -
och att Jesus skulle hjälpa mig ge mamma rätt sorts hjälp vid behov.
Precis.
Skulle du vilja dela bibelstället som du hade i tankarna?
Det är från Matteusevangeliet: "Kom till mig, alla ni som arbetar -
och är tyngda av bördor så ska jag ge er vila." Matt 11:28
Det betyder att när man går till Jesus med alla sina bördor -
och svårigheter ger Jesus hjälp och en utväg, vila och frid.
Detta ser jag i min egen kris då jag har gått till Jesus har Han -
befriat mig från depressionen, självmordstankarna och alla andra -
onda tankar. Jesus har gett frid i mitt hjärta -
och en lycka som jag inte alls upplevde mitt i krisen.
Visst är det så att avsaknaden av vänskap som du då erfor -
har fyllts av Jesus som har blivit din verkliga bästa vän?
Du berättade även att du förr måste ensam bära på sorgerna och länge -
vältra dig i självömkan. Nu behöver du inte längre göra det, eller hur?
Nej, det behövs inte. Jag kan vända mig till Jesus vad det än gäller -
och be till Honom om alla viktiga saker.
Ibland tar det tid innan man får bönesvar och då kan man undra -
om bönen har hörts och varför Gud inte svarar. Man vet ändå att -
bönerna finns i Guds böneskål och att Gud ger hjälp i rätt tid.
Gud vet när det är rätt tidpunkt och det är tröstande -
och lugnande att be och veta att bönerna hörs och blir besvarade.
Om du ser tillbaka på tiden då du var deprimerad, -
självmordsbenägen och hade tappat livslusten, hur skulle du vilja -
berätta för en sådan person och vad skulle du, -
nu när du ser livet ur ett helt annat perspektiv, -
säga till någon som är självmordsbenägen -
och som har förkastat sig själv?
Jag skulle säga att varje liv är värdefullt och varje barn som -
föds är en gåva till sina föräldrar och varje födelse är meningsfull.
Alla har en egen livsuppgift och eftersom Gud har låtit -
människan födas är varje människa viktig för Gud -
och allas liv här på jorden är viktiga och alla har en mening.
Vilken underbar upptäckt! Gud har gett oss livets underbara gåva -
och därför ser Han alltid på oss med kärleksfulla ögon.
Han har alltid kärlek och mildhet.
Hur skulle du beskriva med tre ord hurdan Päivi var -
innan krisen och efter krisen?
Innan krisen var jag självisk, bedrövad och pessimistisk.
Jag minns en gång då det var vinter -
och jag var i lågstadiet och jag hade en svart mössa på huvudet -
och på den fanns en leende smilis. En person frågade mig -
då om jag var glad men jag svarade att det var jag inte.
Jag tänkte då att jag kunde ha tillagt att jag alltid känner -
motsatsen till smilisen men jag sa inget.
Jag var så pessimistisk att jag inte såg något gott i livet -
utan det kändes onödigt och min födelse kändes meningslös.
Jag hade sådana mycket negativa tankar.
Efter att jag hade kommit till tro och hade kommit ur krisen fylldes -
jag av tillit, förnöjsamhet och -
en mera optimistisk inställning till livet. Man förstår att allas -
liv är viktiga och meningsfulla då de har fötts in i denna värld -
och att alla människor kan hjälpa varandra åtminstone genom att be.
Precis. Det Gud har gjort i ditt liv är helt underbart!
Skulle du vilja avsluta med att tacka och lova Gud med egna ord?
Ja. Tack Jesus för att Du har tagit emot mig -
och för att Du har kommit in i mitt hjärta och gett mig -
tröst, hopp och kärlek som jag kanske har saknat.
Tack för att Du hjälper i vardagen och att man kan lita på Din hjälp.
Man behöver inte vara rädd för något utan man kan lämna allt -
till Dig Jesus. Du hjälper mig även att växa alltmer till den Du vill.
Tack för att jag kan uppfylla den uppgift som Du har gett mig -
och för att jag kan berätta för människor om mitt eget liv -
och på så sätt hjälpa dem som lider av likadana svårigheter.
Tack Päivi för att du delade med dig av din historia!
Den är verkligen värdefull och jag tror att de finns de som behövde -
höra att de är värdefulla och att livet har en mening och att de är -
Guds underbara hantverk som det står i Bibeln. Vi är Hans -
underbara hantverk och vårt liv är som en dikt i Hans hand.
Tack för det! Jag tror att detta bär frukt.
Jag önskar dig välsignelse i ditt och i din mammas liv!
Tack!
VID KÄLLAN
I programserien "Vid källan" intervjuar jag gäster som har -
befriats från livskriser med hjälp av Guds kärlek och kraft.
Om du upplevde att programmet gav dig kraft och hopp och du vill -
att andra också skulle bli berörda av Gud genom det -
understöd serien på följande sätt:
DONATIONER I SVERIGE Swish 123 677 9300
DONATIONER I FINLAND Ring 0600 10070 (10,01 EUR + lna)
Lyssna till hela meddelandet så blir donationen gjord.
Hjärtligt tack för ditt understöd!
DONATIONER I SVERIGE Swish 123 677 9300
DONATIONER I FINLAND Ring 0600 10070 (10,01 EUR + lna)
Översättning: Teresia Harel Himlen TV7