o
Sudan on yksi niistä maista,
joiden nimi ei muuttunut itsenäistymisen jälkeen,
koska sillä oli tämä nimi jo ennenkuin siitä tuli valtio.
Siis ennenkuin rajat vedettiin Afrikassa
sen nimi oli jo Sudan, "mustien maa".
Kauan aikaa sitten arabit tulivat Egyptistä,
ensimmäinen joukko jo vuonna 1504.
Mutta siihen aikaan Sudanissa oli jo kristillisiä kuningaskuntia,
jotka tulivat maahan Etiopian kautta.
Sudanissa oli kaksi kuningaskuntaa,
jotka sijaitsivat nykyisen Khartumin ja Darfurin alueilla.
Lopulta suuri joukko tuli Sudaniin vuonna 1820
tarkoituksenaan islamilaistaa ja hallita Sudania.
Kun Sudanista tehtiin islamilainen valtio, siitä tuli myös arabivaltio,
jossa kaikki Sudanilaiset ovat arabeja ja muslimeja.
Monet Etelä-Sudanilaiset pitivät tätä epäreiluna.
Lisäksi se tosiasia, että sellaisessa valtiossa jossa on islamilainen laki,
ihmiset jaetaan eri luokkiin.
Muslimimies on musliminaisen yläpuolella.
Ei-muslimi on naismuslimin alapuolella.
Tässä tapauksessa siis arabit pitivät itseään ylimpinä.
Heidän vaimonsa, jotka ovat arabeja ja muslimeja
tulevat heidän jälkeensä.
Ja ei-muslimit ovat kolmatta tai neljättä luokkaa heidän alapuolellaan.
Tämä vihastutti monia, eivätkä he suostuneet tähän kehitykseen
vaan päättivät että jotain oli tehtävä. Näin sota alkoi.
Vuosi 1993 oli erittäin kriittistä aikaa Sudanissa.
Silloin fundametalismi vahvistui vahvistumistaan.
Monia pidätettiin, kirkkoja poltettiin, kirkkoja suljettiin,
pappeja heitettiin palaviin kirkkoihin ja ihmisiä kuoli.
Kun ihmiset tulivat tänne vuosina 1992- 1993, tämä oli pelkkää aavikkoa.
Kun ihmiset saapuivat, ei ollut vettä, ei apua,
monet kuolivat, paljon lapsia kuoli kuumuuteen.
Suuri kuolleiden määrä Sudanissa ei tule sodassa kaatuneista,
vaan nälkään kuolleista.
Monet kuolivat nälkään ja tauteihin, koska kumpikaan osapuoli
ei välittänyt suurten joukkojen kärsimyksistä.
Tuli ilmeiseksi, että kirkon täytyy puuttua asioihin.
Tällainen oli siis tilanne maassa tuohon aikaan.
Sitten me tulimme väliin ja halu- simme avata keskustelun sodan syistä.
Ensimmäinen konferenssi oli erittäin jännittävä.
Vaikka se oli tuskallista joillekkin arabeille, niin totuus tuli julki.
Hallituksen virkamiehet olivat hyvin edustettuina ja
he saivat perustietoa siitä, miksi Sudanissa soditaan.
Tuosta konferenssista minun ja hallituksen välille aukesi vuoropuhelu.
Vein konferenssin tulokset SPLA:lle (Sudanin kansan vapautus armeija)
Nairobiin ja he olivat innoisssaan vastaanottaessaan päätöslauselman.
Ensimmäinen tapaaminen oli
presidentin rauhan kysymyksistä vastaavan neuvonantajan kanssa.
Kun tapasin hänet, hän oli erittäin katkera kahdesta syystä.
Hän sanoi heti, että suurin osa kirkoista pitävät kokouksia keskenään
ja antavat hallitukselle erittäin kielteisiä päätöslauselmia.
Hän sanoi, että kirkot eivät voi tehdä yhteistyötä hallituksen kanssa.
Emme tunnusta hallitusta, vaan tohtori John Garang on johtajamme.
Hän on meidän jumalamme, jota palvomme ja kaikkea sellaista.
Hän oli erittäin katkera ja valitti melkein puoli tuntia.
Hänen lopetettuaan sanoin, että kaikki mitä kerroit ei ole totta.
Ensinnäkin, kesti kolme viikkoa järjestää tapaaminen kanssasi,
mutta John Garangin kanssa se kestää kaksi päivää.
Kumpi minun pitäisi valita? Mielummin tapaan hänet.
Jos avaat ovesi meille, olemme aina kanssasi.
Me olemme myös johtajia ja meillä on näkemys tästä maasta,
jonka haluamme tuoda esiin.
Jos teette tapaamisen hankalaksi meille, mutta
John Garangin kanssa se on helppoa, niin käännymme aina hänen puoleensa.
Toiseksi, kun puhumme John Garangille, niin henkemme ei ole vaarassa.
Kun puhumme kanssasi Sudanin sodasta, niin
henkemme on vaarassa, koska seuraavana yönä meidät tapetaan.
Kun olin selittänyt hänelle kaiken, hän sanoi ettei se pidä paikkaansa,
he eivät tee minulle mitään ja ovat valmiita puhumaan kanssamme.
Sitten aloimme keskustella päätöslauselmasta.
Kun hän oli käynyt päätöslauselman läpi,
hän totesi sen olevan erittäin hyvä, siinä on hyviä huomioita
ja hän haluaa virallisesti kertoa, että
hallitus hyväksyy kokouksen päätöslauselman.
Ensimmäinen kirkkojen neuvottelema päätöslauselma,
jonka hallitus virallisesti hyväskyi, oli meidän päätöslauselmamme.
Sieltä saakka loimme hyvät suhteet
neuvotellaksemme rauhasta saamisesta Sudaniin.
Ja sen seurauksena myös hallitus alkoi neuvotella saadakseen rauhan aikaiseksi.
Hepr. 13.8 Jeesus Kristus on sama eilen ja tänään ja iankaikkisesti.
Evankeliumin tähden Jari Rankinen, 2008 Kustannus Oy Arkki
Lapseni Ensimmäinen Raamattu Heather Amery, 2008 Kustannus Oy Arkki