Vartuin perheessä, joka oli sulautunut ympäröivään kulttuuriin.
En tiennyt olevani juutalainen.
Mutta minua sanottiin juutalaiseksi. En tiennyt, miksi.
Noin 12―14 vuoden iässä löysin joitain asiakirjoja, -
joissa sanottiin, että olen juutalainen.
En ilahtunut siitä, -
sillä silloin ei ollut suosittua olla juutalainen.
Juutalaisista ei pidetty. Heitä syytettiin ja muuta.
Täytettyäni 15 vuotta -
aloin käyttää huumeita ja käyttäytyä huonosti.
Armeijan jälkeen tapasin vaimoni.
Hän on venäläinen, mutta hän on aina rakastanut juutalaiskansaa.
Hän itse asiassa auttoi minua pääsemään irti huumeista -
ja luopumaan niiden käytöstä.
Hän näet laittoi minut valinnan eteen: Joko hän tai huumeet.
Rakastin häntä.
Niinpä valitsin hänet.
Juuri samaan aikaan, kun olin hankkimassa tietoa maastamuutosta, -
tapasin erään miehen.
Eräs juutalainen nainen pyysi minua auttamaan erästä miestä.
Tämä mies ei oikein tahtonut pärjätä, sillä hänellä ei ollut tuloja.
Työskentelin siihen aikaan lasimaalaajana. Olin siis taiteilija.
Tein värikkäitä lasimaalauksia.
Otin miehen oppiini. Opetin hänelle, miten lasimaalauksia tehdään.
Meillä oli joitain tilauksia.
Työn aikana hän alkoi puhua minulle Jeesuksesta.
Entisessä Neuvostoliitossa ajattelimme, -
että Jeesus ja Jumala ovat satua, -
legendaa.
Olimme niin aivopestyjä.
Olimme täysin ateisteja.
Kun kuulin Jeesuksesta, ymmärsin, että Hän oli todellinen henkilö, -
joka asui todellisessa paikassa, täällä Israelissa, eikä vain jossain.
Siihen aikaan minulla ei ollut yhteyksiä Israeliin.
Kun kuulin sen, ymmärsin yhtäkkiä, ettei ole muuta vaihtoehtoa.
Jumala on olemassa. Hän rakastaa minua.
Hän tahtoo antaa minulle luvan päästä taivaaseen.
Minusta tuli heti uskova.
Kävellessäni rukoilin Jumalaa. Juttelin Isälleni.
Taivaalliselle Isälleni. Olin ihmeissäni.
Tulin uskoon vuonna 1989.
Yritimme muuttaa pois Neuvostoliitosta.
Kaikki romahti.
Kuten tiedätte, siihen aikaan vaikutti perestroika.
Kommunistihallinnon romahtamisen jälkeen kaikki hajosi.
Kaikki halusivat muuttaa pois.
Olisin halunnut muuttaa Yhdysvaltoihin.
Seurakunnasta, johon olin liittynyt, -
moni muutti Yhdysvaltoihin. Se oli minunkin unelmani.
Yritin sitä viiden vuoden ajan.
Minulla oli lista maista, joihin halusin muuttaa, -
mutta se ei onnistunut.
Lopulta 5―6 vuoden jälkeen -
vaimo, joka oli ollut hiljaa koko sen ajan, sanoi sitten, -
että on yksi maa, johon hän haluaa muuttaa, ja se on Israel.
Hän sanoi, että hän rakastaa juutalaiskansaa.
Että minun Jumalani on hänen Jumalansa, -
ja minun kansani on hänen kansansa, niin kuin Ruutin kirjassa sanotaan.
Kävimme Suomessa veljiemme luona -
pienessä kylässä Jyväskylän lähellä.
Oli yllättävää, -
että he puhuivat koko ajan Israelista.
Se käynnisti minussakin prosessin, -
että minäkin aloin ajatella Israelia.
Muistan vieläkin, miten kiitätte Jumalaa. Se kuulostaa ihanalta.
Kiitos, Jumala. Kiitos, Jumala. Ihanan kuuloista.
Se on minusta hyvin erityistä.
Se oli vuosi 1994.
Vuosi ennen Israeliin muuttoamme.
Itse asiassa palattuani Suomesta vaimoni sanoi, -
että kansani on hänen kansansa ja Jumalani hänen Jumalansa -
ja että hän haluaa vain Israeliin.
Suomessa veljiltäni ja sisariltani kuulemani asiat -
yhdistyivät vaimoni sanoihin.
Tuli selväksi, että minun pitää tulla tänne.
Otin dokumentit ja menin Kiovaan, Ukrainan pääkaupunkiin.
Siellä on suurlähetystö. Ainoa paikka, josta voi saada viisumin.
Kun menin sinne, Jumala teki ihmeen.
Sain heti viisumin.
Vaikka perheeni ei ollut mukana.
Sen olisi pitänyt olla. Koko perheen pitäisi olla mukana lähetystössä.
Menin sinne yksin paperien kanssa. Sain viisumin.
Muutamassa kuukaudessa keräsimme koko pienen omaisuutemme, -
jätimme loput sinne ja tulimme Israeliin. Oli vuosi 1995.
Kun tulimme Israeliin, perustimme tänne seurakunnan.
Mutta minulla oli vieläkin ajatus, -
että jatkaisin täältä jonnekin muualle.
Sitten muutaman vuoden kuluttua oltuani seurakunnassa -
ja palveltuani siellä -
menimme eväsretkelle joidenkin seurakuntien kanssa.
Heillä oli kitarat mukana, ja he ylistivät hepreaksi. Se oli ihmeellistä.
Olin kuullut sitä aiemminkin, -
mutta tällä kerralla Jumala teki jotain erilaista -
ja puhui sydämelleni.
Hän muutti minut hetkessä täysin.
Hylkäsin välittömästi kaikki muuttosuunnitelmani.
Minä vain täytyin rakkaudesta -
Israelia, omaa kansaani ja erityisesti heprean kieltä kohtaan.
Siitä tuli minulle jumalinen kieli. Se ei ollut enää vieras kieli.
Siitä asti olen ollut tosi iloinen, -
että Jumala asetti minut ajoituksensa mukaan omaan paikkaansa.
Hän haluaa minut tänne.
Jumala näytti minulle, että tämä on minun maani.
Tämä on palvelu- ja asuinpaikkani, kansani parissa.
Jonkin ajan kuluttua, -
vuonna 2006 -
järjestimme jumalanpalveluksia seurakunnassamme.
Toimin sillä hetkellä diakonina, -
nimitettynä diakonina.
Jonkin ajan jälkeen rukoilin Jumalaa: -
"Minne ikinä haluat lähettää minut, menen sinne."
Mutta tausta-ajatukseni oli: -
"Kunhan ei narkomaanien pariin."
Olen entinen narkomaani. Se oli yhä haava minulle.
Kului luultavasti muutamia viikkoja tai kuukausia.
Minua suositeltiin eräille henkilöille, -
jotka haastattelivat työnhakijoita -
narkomaanien parissa tehtävään työhön.
Kun minua suositeltiin, aloin kysellä, -
olisiko se minun paikkani.
En halunnut paikkaa, -
sillä minulla oli yhä haavoja liittyen huumeisiin.
Ja silloinen pastori kysyi: -
"Miten saat selville Jumalan tahdon, ellet mene sinne?"
Työhaastattelu itsessäänkin oli ihme.
En tiennyt sitä silloin, mutta haastattelijat olivat jo päättäneet, -
etteivät he olisi halunneet kutsua minua.
He olivat jo haastatelleet kaksi hakijaa ja ajattelivat, että nyt riittää: -
He eivät tällä kerralla löytäisi sopivaa henkilöä.
Kului luultavasti kuukausia.
Muistin haastattelun yhtäkkiä ja sanoin: "Siitä on kuukausia.
He luultavasti löysivät sopivan miehen."
Kiitin Herraa siitä, että sopiva mies löytyi.
Kun sitten rukoilin, sain puhelun.
Soittaja oli -
järjestön johtokunnan puheenjohtaja.
Hän sanoi, että minut oli valittu. Se oli minulle järkytys.
Minulla oli monia esteitä.
Sanoin Jumalalle: "Jos haluat asettaa minut tehtävään, poista kaikki esteet.
Sitten tiedän varmasti, että kutsut minua."
Se oli pelottava hetki.
Ymmärsin, että Jumala valitsi minut siihen tehtävän ja lähettää minut.
Lähdin lähes puolen vuoden harjoittelujaksolle Yhdysvaltoihin.
Vierailin vieroitusklinikoilla ja kuntoutuskeskuksissa.
Asuin niissä itse -
hoitoja läpikäyvien kanssa.
Jumala alkoi näyttää minulle heissä olevaa kauneutta.
Jumala rakastaa meitä kaikkia -
riippumatta siitä, keitä olemme.
Me itse pidämme joskus itseämme korkeampi- tai vähempiarvoisena, -
mutta Jumalalle me olemme lapsia. Jumala näytti minulle sen kauneuden.
Meidät on luotu Hänen kuvakseen, ja olemme Hänen lapsiaan.
On vain yksi, joka haluaa, että menemme helvettiin. Se on saatana.
Se vihaa Jumalaa ja meitä, sillä Jumala on luonut meidät.
Perustimme keskuksen vuonna 2007.
Nyt meillä on keskus miehille. Siellä ollaan yksi vuosi.
Miehet asuvat siellä.
He saavat koulutusta ja ohjausta.
Raitistumisen lisäksi tavoitteemme on -
opetuslapseuttaa heitä.
Kerromme Jumalasta heti alussa. Vain Jumala voi vapahtaa synnistä -
ja antaa paremman elämän.
Rukoilemme välittömästi kuntoutukseen tulevien kanssa.
Rukoilemme heidän puolestaan, ja he voivat rukoilla halutessaan.
Kuntoutukseen tulleista 99 prosenttia tulee uskoon.
Joskus olen kokenut...
En masennusta vaan jonkinlaista alakuloa, -
koska monet retkahtavat uudelleen.
Mutta olen ymmärtänyt, että menestys ei ole meidän vaan Jumalan ansiota.
Yksin Hän pelastaa.
Me voimme omalta osaltamme olla auttamassa ja palvelemassa, -
mutta yksin Hän pelastaa.
Vähän päästä aloin saada tervehdyksiä eri puolilta Israelia.
Ihmiset olivat löytäneet pelastuksen eri puolilla.
He lähettivät minulle terveisiä, -
että he ovat kunnossa ja palvelevat Jumalaa.
Olemme huomanneet niin kuin Jesaja sanoo, -
että Jumalan sana, joka tulee tänne, -
ei tule turhaan.
Se tekee sen tehtävän, jota varten se lähetettiin.
Siksi on tärkeää, että jokainen kuntoutukseen tuleva -
kuulee Jumalan Sanan, sillä sen kautta Jumala koskettaa.
Suomalaisilla on sydämessäni hyvin erityinen paikka.
Suomalaisilla on nytkin yhdistys, joka kerää varoja -
päihdetyökeskuksen toimintaan.
Meillä on yhteys Lev HaTsafon -nimiseen järjestöön, -
joka on suomalaisten ylläpitämä järjestö.
Se on antanut meille merkittävän lahjoituksen, -
jotta voimme hankkia uudet tilat.
Haluamme miesten lisäksi auttaa myös naisia.
Kun muutimme tänne, tajusin yhtäkkiä, -
että minähän asun Raamatun sydänmailla.
Kun luen Raamattua aamuisin -
ja etenkin kun rukoilen aamulla, -
tapaan istua parvekkeella.
Takanani olevat vuoret ovat Garissim, siunauksen vuori, -
ja Eebal, kirouksen vuori.
Aabraham tuli tänne.
Joosefin luut tuotiin tänne. Hänen hautansa on täällä.
Tästä paikasta länteen on Joosuan hauta, -
aivan kaupunkimme sisäänkäynnillä.
Tässä lähellä ovat Betel ja Silo.
Luen Raamattua ja huomaan, -
että asun keskellä kaikkia Raamatun tapahtumapaikkoja.
Se on valtavaa.
Jeesuskin vaelsi täällä. Se on huikeaa.
Kiitän Herraa, -
että Hän asetti minut tänne, vaikken itse ajatellut koko asiaa.
Minä rakastan Arielia.
Sydämeni sykkii Arielille.
Täällä asuu monia venäjänkielisiä, -
ihmisiä, jotka rakastavat Israelia.
Meillä on jo kotiseurakunta, mutta haluamme moninkertaistua.
Se on sydämemme palo.
Mielestäni tämä on tosi tärkeä paikka, Samaria ja tämä näin.
Täällä kaikki alkoi.
Siitä tulee jälleen evankeliumin julistamisen keskus.
Muistatte Jeesuksen käskyn: -
Lähtekää alkaen Jerusalemista Samariaan ja aina maan ääriin.
Tämä on siis toinen pysähdyspaikka. Ensin Jerusalem.
Sitten Samaria, jossa nyt olemme.
Ja maan ääriin.
Olemme samassa paikassa kuin silloin alussa.
Kun muutimme Israeliin, uskovia oli vain vähän. Ehkä tuhat.
Nyt tilastojen mukaan -
seurakuntia on 150 ympäri Israelia.
Uskovia on 25 000.
Muistan, että armeijassa ei ollut yhtäkään uskovaa.
Nyt heitä on monia. Nuoria tulee Herran luo.
Puhun nyt Israelissa syntyneistä juutalaisista.
Heillä on iso vaikutus.
Tunnen joitain, jotka palvelivat armeijassa.
Heille annettiin aikaa puhua julkisesti -
muille sotilaille uskostaan Jeesukseen.
Se on mahtavaa.
Ryhmät ja seurakunnat kasvavat yhä enemmän Israelissa.
En sano, että se on helppoa, mutta näen liikehdintää.
Sydämeni kaipuu on, että kristityt veljet ymmärtävät, -
miten tärkeää on rakastaa Israelia ja juutalaiskansaa.
Messias tuli heidän kauttaan, -
ja Hän tulee heidän kauttaan vielä toistamiseen.
Hän tulee vasta, kun Israelin kansa huutaa: -
"Siunattu olkoon Hän, joka tulee Herran nimeen".
Hän siis tuli juutalaiskansan kautta.
Ellei juutalaiskansaa ole, Messias ei tule.
Se on sydämeni kaipuu, että kristityt ymmärtävät sen tärkeän merkityksen.
Suomennos: Marianne Tenetz