Näen kaaoksen ja ahdingon keskellä -
sekä vainojen ja korruption keskellä, -
että tilanteen takia ihmisiä kääntyy ja he etsivät Jeesusta enemmän.
Etsivät Häntä ja turvautuvat Häneen enemmän.
Ihmisiin syttyy syvä kaipuu saada Jumalan läsnäolo.
He tajuavat, etteivät hallinnot ole vastaus.
Lupauksia petetään. Korruptio vaivaa. Ihmiset menettävät toivonsa niihin.
He tajuavat yhä enemmän, että Jeesus on ainoa toivo.
Sodan takia tilanne on hyvin kaoottinen, kuten voi hyvin kuvitella.
Monet kristityt ovat paenneet Irakista.
Irakista paenneiden enemmistö on kristittyjä -
perinteisiin kirkkokuntiin kuuluvia tai uudestisyntyneitä.
Aluksi se tuntui lannistavalta eritoten pastoreista.
Jo ennen sinne muuttoa uskoimme, -
että Irakiin ja Lähi-itään tulee uusi, muslimitaustaisten seurakunta.
Ja sitä me näemme nyt. Siellä on paljon pakolaisia ja kärsiviä.
Monet ovat menettäneet kotinsa. Moni kokee toivottomuutta.
Koetaan, ettei maalla ole toivoa. Että sota ja ahdinko jatkuvat ainiaan.
Mutta sen keskellä Jumala vuodattaa Henkeään.
Ihmisiä tulee uskoon muslimitaustoistakin.
Ihmiset ovat avoimia evankeliumille. On hienoa nähdä se ja olla osa sitä.
Se voimistuu. Muslimit avaavat sydämensä. Haluavat tuntea totuuden.
Osaksi se johtuu Isisin noususta.
Islamin todellinen luonne on alkanut paljastua muslimeille.
Monet muslimit sanovat: "Jos Isis on islamia, en tahdo sitä."
Yksi mies Mosulista sanoi: -
"Ennen Isisin tuloa, meille syötettiin islamin ajatuksia.
Kun Isis tuli, näimme, miten ne elettiin todeksi.
Nyt torjumme sen. Emme tahdo sitä.
Kukaan ei pakota meitä uskomaan."
He ovat kuin avoin kirja, johon voimme kirjoittaa evankeliumin.
Tietysti on islamin kannattajia, jotka uskovat yhä valheeseen, -
mutta monet kyseenalaistavat islamia. He haluavat tietää totuuden.
Monet tajuavat, että Isisin kaltaiset liikkeet ovat todellista islamia.
Se synnyttää avoimuutta.
Monille muslimeille Jeesus on ilmestynyt unessa.
Kun kerromme evankeliumin, jotkut näkevät jälkeenpäin tällaisen unen.
Jotkut ovat nähneet unia aiemmin esimerkiksi Mosulissa.
Meidän oli ennen todella vaikea päästä Mosuliin.
He ovat nähneet näitä unia jo pitkään mutta eivät ole kertoneet niistä.
Unessa Jeesus ilmestyy samanlaisena kuin Ilmestyskirjassa kuvataan.
En ole ikinä nähnyt sellaista unta, -
jossa Kuningas saapuu taivaalta ja istuu valtaistuimella.
Sellaisia unia he ovat nähneet.
He ovat paenneet. Heitä asuu pakolaisleireillä.
Menemme leireille ja palvelemme sairaita.
Kun sairaita paranee, sana leviää: "Kristityt ovat täällä!"
He tulevat ja kertovat unesta, jonka he näkivät hiljattain tai kauan sitten.
He haluavat kertoa meille unestaan.
Monia on tullut uskoon. Olemme kastaneet heitä.
Toisilla se kestää kauemmin.
Se on prosessi. Tarvitaan monia palasia.
He näkevät unen, saavat käsiinsä Raamatun, näkevät jotain uutisissa.
Kristilliseltä tv-kanavalta, radioasemalta. Tapaavat kristityn.
Uskoon tuleminen ja Jeesuksen luo tuleminen on matka.
Me teemme vain oman osuutemme.
Islam on hiljalleen romahtamassa. Näemme sen.
Usein kuulee sanottavan, että islam on nopeimmin kasvava uskonto.
Jos se on totta, -
miksi sitten niin monet muslimit ovat hylkäämässä islamin.
Muslimimaailmassa on ateismin aalto.
Islam on kohtaamassa aivan uudenlaisen kriisin.
Muslimimaailman yli pyyhkivät nyt ateismin ja kristinuskon aallot.
Etulinjassa työskentelevät näkevät sen olevan jo käynnissä.
Muut eivät ehkä näe sitä vielä niin selvästi, mutta etulinjassa se on selvä.
Se voimistuu edelleen. Pimeys syvenee.
Islamin todellinen luonne tulee yhä selvemmäksi.
Mutta tulee myös historian suurin sadonkorjuu muslimimaailmassa.
Se on jo alkanut, ja se vain voimistuu.
Arabiliiton 22 jäsenvaltiosta -
Libanonissa uskonnonvapaus toteutuu parhaiten.
Me Libanonin uskovat pystymme palvelemaan Jumalaa vapaasti -
ja kertomaan uskostamme vapaasti muille.
Libanon on siis ainutlaatuinen maa, -
mitä tulee evankeliointivapauteen.
Työni on jakaa evankeliumia arabiaa puhuville muslimeille.
Kaikkien muiden tavoin teemme työtä syyrialaispakolaisten parissa.
Syyrian sota alkoi vuonna 2011.
Sen jälkeen Libanoniin on tullut noin kaksi miljoonaa syyrialaispakolaista.
Kun olin ensikertaa Syyriassa vuonna 1979, -
liikkuminen maan sisällä oli hyvin vaivalloista.
Jos halusi matkustaa bussilla vaikka Damaskoksesta Homsiin tai Aleppoon,
piti näyttää passi ja tehdä ilmoitus. Kaikkien piti. Tiukkaa valvontaa.
Emme voineet tehdä työtä Syyriassa, -
mutta ihmiset tulivat Libanoniin, jossa on vapaus evankelioida.
Työmme jatkuu. Libanonissa miltei kaikki seurakunnat -
tekevät jonkinlaista työtä syyrialaisten tavoittamiseksi.
Beirutissa joidenkin seurakuntien koko on kaksin- ja kolminkertaistunut, -
koska niihin on tullut syyrialaisia uteliaisuuttaan.
Olemme kutsuneet heitä seurakuntiin, ja he tulevat omasta aloitteestaan.
Emme hae heitä busseilla.
Annamme osoitteen, ja he tulevat. Siellä he kuulevat evankeliumin.
Syyria jälleenrakennetaan aikanaan.
Jeesuksen uskoon tulleita opetuslapseutetaan paraikaa -
Libanonissa turvallisissa olosuhteissa.
Eräänä päivänä he palaavat kotimaahansa Syyriaan -
Jeesuksen kypsinä opetuslapsina ja seuraajina.
Rukoilemme, että syyrialaiset tavoittavat syyrialaisia.
Syyriasta kaikille tulee mieleen sota.
Mutta Herran lähettämä Pyhä Henki tekee Syyriassa nyt ihmeitä.
Voin kertoa muutamia esimerkkejä.
Pyhä Henki kosketti erästä nuorta naista, -
jonka kaulassa oli syöpä. Rukoilimme naisen puolesta.
Tunsimme kädellä, miten syöpä ikään kuin suli pois välittömästi.
Se yksinkertaisesti vain katosi.
Hän juoksi isoäitinsä luo. Äitikin oli läsnä.
Hän kertoi heille, että Herra teki jotain ennenkokematonta.
Jatkoimme rukousta. Jumala vapautti hänet syövästä.
Nainen kävi lääkärillä tutkimuksissa.
Kyhmy oli ollut tosi arka. Kosketuskin teki kipeää.
Hän sanoi, että häneen sattui, jos joku koski siihen.
Kun rukoilimme, siihen ei sattunut.
Hän kävi tutkimuksissa. Lääkärit sanoivat, että syöpä oli poissa.
On toinenkin esimerkki.
Eräs ryhmä lähetti meille viestin, että he olivat lukeneet Pyhästä Hengestä -
ja halusivat tietää, kuka Hän on. He olivat lukeneet Hänestä Raamatusta -
ja Uudesta testamentista Apostolien teoista.
Järjestimme seminaarin, jossa opetimme Pyhästä Hengestä -
sekä Pyhän Hengen hedelmistä ja lahjoista. He olivat innoissaan.
Kutsuin heitä tulemaan esiin ja ottamaan vastaan Pyhän Hengen.
Syyrialaiset ovat janoisia.
Kun tarjoaa rukousta, kaikki tulevat eteen.
Rukoilimme heidän kanssaan. Ihmiset itkivät ja vapisivat.
Kokivat asioita. Yksin Jumala tietää, mitä heissä tapahtui.
Heidän yllään oli Pyhän Hengen tuli.
Seuraavana aamuna pyysin ihmisiä todistamaan -
ja kertomaan, mitä oli tapahtunut.
Heistä valtaosa kertoi kokeneensa fyysisen parantumisen.
Emme edes rukoilleet sitä.
En tiennyt, että he tarvitsivat parantumista. Mutta Herra tiesi.
Pyhä Henki kosketti heitä ja tuli asumaan heihin.
Hän antaa vastauksen kaikkiin tarpeisiin.
Sellaista me koemme siellä.
Olen hiljattain ymmärtänyt, -
kun käyn Egyptissä rukoilemassa ja selvittämässä, mitä on meneillään, -
että tämä näky on valkenemassa monille.
Ei riitä, että kuulee näystä. Näkyyn tulee tarttua.
Vain Jumala saa Jesaja 19:n näyn tarttumaan ja valkenemaan ihmiselle.
Ihmisiä tulee Herran luo yhä enemmän. Kuulemme siitä jatkuvasti.
Etenkin muslimitaustaiset uskovat saavat ilmestystietoa Israelista -
ilman kenenkään ihmisen vaikutusta. Sen täytyy siis tulla Jumalalta.
Kun olen nyt käynyt Egyptissä, olen joka kerta tavannut ihmisiä, -
jotka rakastavat juutalaisia. He alkavat opiskella hepreaa.
He tutustuvat enemmän ja enemmän Israeliin. Luovat yhteyksiä -
tullakseen jonain päivänä Israeliin. Ja se on kallista.
Olen kiitollinen nuorista, jotka tarttuivat näkyyn.
Itse sain tämän näyn vuonna 1991 tai 1992. En muista tarkalleen.
Aloin puhua siitä ulkomailla asuville egyptiläisille.
He pitivät minua hulluna.
Koin olevani asian kanssa aivan yksin.
Mutta nyt näen kolmen lapsen äitinä, miten nuori sukupolvi tarttuu näkyyn.
Jesajan saama näky puhuu valtatiestä, jolla rajat ovat avoinna.
Ihmiset kulkevat sitä pitkin ja ovat siunaus maan päällä.
Ei ongelma vaan siunaus.
Unelmoin, että Jesajan näky toteutuu vielä elinaikanani.
Tahtoisin nähdä Libanonin rajat avoinna kaikkiin naapurimaihin.
Egypti solmi rauhan Israelin kanssa v. 1979, Jordania 1990-luvun alussa.
Libanonilla on ollut sotatila Israelin kanssa vuodesta 1948.
Israelin invaasion aikana vuonna 1982, -
kun Israel taisteli PLO:ta vastaan Libanonissa, -
raja oli epävirallisesti avoinna kaksi vuotta.
Keskustelin erään libanonilaisen ministerin kanssa vuosista 1982―83.
Hän sanoi: "Puolet libanonilaisista kävi Israelissa.
Olin yksi heistä. Kävimme Nasaretissa, Betlehemissä, -
Jerusalemissa ja Galileassa. Unelmoin rajojen avautumisesta."
Pidän sitä valmisteluna Jesaja 19:ää varten.
Monista konferensseista syyrialaiset puuttuvat.
Jumala ei kuitenkaan jätä aukkoa Jesaja 19:ään.
Hän yhdistää kyllä kaikki pisteet.
Syyria on meille hyvin tärkeä.
Paavali on nykyisen Turkin alueelta. Voin kutsua häntä veljekseni.
Hän kohtasi Herran Damaskoksen tiellä.
Sillä on meille suuri merkitys.
Rukoilemme, että Damaskoksen tie avautuisi jälleen.
Hän valmistelee ihmisiä Syyrian, Libanonin ja Irakin sisällä.
Paholainen yrittää sulkea rajat.
Jumala avaa rajat aivan varmasti suvereenilla työllään.
Ensin Hän valmistelee ihmisiä. Hän ei avaa rajoja vain siksi, -
että voisimme käydä turistimatkoilla, vaikka Hän tahtoo sitäkin omilleen.
Hän avaa rajat ja valmistelee ihmisiä ennalta, jotta rajojen avauduttua -
kuljemme valtatietä ja tulemme palvelemaan Jumalaa yhdessä.
Joka toinen vuosi olemme olleet Jerusalemissa, ja joka toinen vuosi -
muualla Lähi-idässä. Kyproksella, Armeniassa ja Jordaniassa.
Rukoilemme Herralta ohjetta, minne mennä seuraavana vuonna.
Konferenssin avulla käynnistämme projekteja ja luomme yhteyksiä.
Rukoilemme, onko jotain uutta ja pitääkö luopua jostain vanhasta.
Herra saattaa rukouksessa antaa uusia strategioita.
Konferenssin tarkoitus on ylistää, rukoilla ja rohkaista -
mutta myös rohkaista pieniä yhteisöjä luopumaan ajatuksesta, -
että he yrittävät vain selviytyä, -
ja siunaamaan ympärillä olevia yhdessä muiden kanssa.
Ihmisten saaminen Israeliin ei mikään pieni juttu.
Itse sisäministeriltä on tarvittu joskus allekirjoitusta viisumiin.
Valmistelut pitää aloittaa 3―4 kuukautta etukäteen.
Etukäteissuunnittelu ei ole Lähi-idän ihmisten vahvuus.
Täällä on raskas byrokratia, -
joka ei aina halua auttaa meitä tuomaan muslimitaustaisia uskovia.
Täällä käyminen on uskoville valtava kokemus.
Konferenssiin osallistuminen on heille suuren unelman täyttymys.
Se on mahtavaa.
Nyt myös Israelin hallinto on alkanut tehdä kanssamme yhteistyötä.
Se tajuaa, että kävijät palaavat maahansa lähettiläinä: -
"Kävimme Israelissa. Kävelimme Jeesuksen jalanjälkiä.
Maa on ystävällinen, demokraattinen ja vapaa." Haluavat tulla uudelleen.
Hallitus on ymmärtänyt, että tämä voi olla heille etu ja siunaus.
Teemme yhteistyötä. Kerromme, miten Lähi-itä muuttuu yhä enemmän.
Kristittyjen yhteisö kasvaa alati, kun muslimeita tulee Jeshuan uskoon.
Se oli heidän unelmansa. Heille oli unelma olla täällä.
Raamatun sana herää eloon, kun he ovat täällä.
He rakastavat Israelia ja juutalaisia. Heidän unelmansa -
on olla täällä maassa fyysisesti -
ja myös olla yhdessä juutalaisuskovien kanssa.
Jumalan tahtoma "yksi uusi ihminen" -ajatus on nyt toteutumassa -
niin täällä kuin Irakin kaltaisissa paikoissa.
Tänne tuleminen ja juutalaisuskovien kanssa oleminen on hieno asia.
Jes. 19:n näky ei ole yksin meidän.
Näky ilmenee monin erin tavoin Lähi-idässä.
Ihmisiä tulee monista eri maista, koska he ovat lukeneet Jes. 19:n -
ja nähneet lupauksen ja toivon valtatiestä.
Nämä maat ovat aiemmin sotineet keskenään fyysisesti tai mielessä.
Nyt ne kokoontuvat yhteen. Ihmisiä tulee aina maan ääristä -
Kiinasta, Argentiinasta -
ja kaukaisista maista, kuten Uudesta-Seelannista.
He lukivat näyn valtatiestä ja pyytävät päästä mukaan.
Olemme vasta opettelemassa tätä. Toiset tekevät jotain muuta.
Näyn kiinnostus kasvaa kaikkialla Lähi-idässä ja maailmalla.
Ykkösasiamme on olla Jeesuksen jalat -
ja Jeesuksen rakkaus.
On helppoa vastata tarpeisiin ympärillämme.
Lähi-idässä on monia kriisejä.
Pakolaisia. Monet ovat menettäneet kotinsa.
Ympärillämme on monia tarpeita. Tahdomme täyttää ne.
Se on seurakunnan velvollisuus.
Mutta tarvitaan muutakin kuin tällaista auttamista.
Meidän täytyy ennen kaikkea vastata Jeesuksen kutsuun -
tulla Hänen luokseen ja olla Hänen jalkojensa juuressa.
Rakastaa Jeesusta. Jos vain saarnaamme ja autamme, -
Hänen rakkautensa tuli ja läsnäolonsa jäävät uupumaan.
Se tulee vain Hänen yhteydessään. Jos se puuttuu, -
mihin tuomme ihmisiä? Haluamme tuoda ihmisiä Hänen läsnäoloonsa -
ja todelliseen kristilliseen elämään, joka on Jeesuksen rakastamista -
ja Hänen kanssaan olemista. Kaikki virtaa siitä.
Emme ainoastaan auta ja saarnaa, vaikka sekin on elintärkeää.
Tärkeintä on rakastaa Jeesusta palavasti.
Se tulee Hänen kanssaan olemisesta.
Sitten olemme todistajia, meillä on läsnäolo ja pystymme auttamaan.
On käynnissä rukousliike, joka kasvaa kasvamistaan.
On kaipuuta tuntea Jeesus, etsiä Häntä ja olla Hänen läsnäolossaan.
Valtatien varrelle syntyy paikkoja, joissa Jumalan Henki asuu.
Se vetää puoleensa kadonneita ja sairaita.
Kun ihmiset jatkavat Hänen kasvojensa etsimistä näin, -
valtatien varrelle syntyy paikkoja, joissa on Jumalan läsnäolo.
Juuri se tekee tästä valtatiestä siunauksen kansoille.
Suomennos: Marianne Tenetz