KUNGADÖMETS VIND
Välkommen tillbaka till programmet.
I de två senaste avsnitten har vi sett hur Finland är med och vidmakthåller -
och förvärrar konflikten i Mellanöstern genom att finansiera -
palestinska myndighetens utbildningssektor.
En stor betydelse för konflikten mellan palestinier och israeler -
har också FN:s flyktingorganisation UNRWA.
I detta avsnitt ska vi se på hur UNRWA vidmakthåller konflikten -
och hur finländarna är med och stöder detta.
Bassem Eid är en palestinsk journalist och människorättsexpert -
som själv vuxit upp i ett av UNRWA:s flyktingläger.
Jag föddes 1958 under det som jag kallar den jordanska ockupationen -
i Gamla stan i det judiska kvarteret.
Jag bodde där i ungefär 8 år.
I juni1966, alltså precis ett år innan kriget 1967 -
beslöt den jordanska regeringen att flytta -
500 palestinska familjer från det judiska kvarteret -
och placera dem i ett flyktingläger -
norr om Jerusalem kallat Shuafat.
Flyktinglägret Shuafat existerar fortfarande -
och är beläget i nordöstra kanten av Jerusalem -
mellan de av judar bebodda French Hill och Pisgat Ze'ev.
Flyktinglägret Shuafat grundades år 1965 eftersom det -
i det av jordanierna styrda judiska kvarteret i Gamla stan i Jerusalem -
tills dess existerande UNRWA:s flyktingläger var opraktiskt.
Till det judiska kvarteret i Gamla stan i Jerusalem -
hade dock hunnit flytta även vanliga arabiska familjer -
och även de tvångsförflyttades till flyktinglägret Shuafat.
Varför tog jordanierna ett sådant steg?
Precis ett år innan kriget 1967? Ingen vet.
Jag har försökt fråga jordanier, palestinier, t.o.m. israeler.
Ingen har en förklaring till varför jordanierna gjorde så.
Flyktinglägret Shuafat, knappt 5 km från Gamla stan i Jerusalem -
blev Bassems hem och han blev flykting i sin egen hemstad.
Det är det sista lägret som grundades av UNRWA 1966.
De flesta lägren i Gaza och på Västbanken grundades 1950.
Det var alltså det sista lägret.
Jag växte upp i det lägret i 33 års tid, från 1966 till 1999.
Shuafat är det enda av UNRWA:s flyktingläger -
som officiellt infogats med Israel.
Det infogades med Israel som en del av Jerusalem efter sexdagarskriget.
Bassem var 40 år då han flyttade ut ur flyktinglägret. Vad hände?
Jag fördjupade mig i min familjehistoria.
Jag fick reda på att min farfar dog i ett flyktingläger.
Min far dog i ett flyktingläger.
Jag beslöt att jag inte vill dö i ett flyktingläger.
Varför? För att jag är en person som tror -
att de palestinska flyktingarna har hållits som gisslan -
i flyktinglägren under de senaste 70 åren.
Och de som borde få skulden -
för att hålla dessa palestinier som gisslan i lägren -
är världssamfundet, FN, UNRWA och det palestinska styret.
Jag beslöt att jag inte vill dö i ett flyktingläger.
Tack vare mitt arbete kunde jag köpa en liten lägenhet utanför lägret -
och sedan 1999 lever jag utanför lägret.
Att lämna flyktinglägret var i sig en mycket enkel sak.
De flesta som bor i lägret anses som bosatta i Israel.
Vi har alla ett israeliskt ID -
men vi har fortfarande ett jordanskt pass.
Det var alltså inget problem med att flytta ut ur lägret.
Jag behövde inga speciella tillstånd -
varken från UNRWA eller den israeliska regeringen.
Det tog bara ett dygn.
Följande dag gick jag till det israeliska inrikesministeriet -
och sa att jag flyttat och överlämnade min papper.
Det var det. Och det är helt annorlunda -
än det är i flyktinglägren i arabländerna.
Palestinier i flyktingläger i Libanon -
har ingen rätt att lämna lägren.
Om de vill lämna lägren behöver de speciella tillstånd -
från den libanesiska regeringen.
Sådana regler existerar inte under israeliskt styre.
Även om Shuafat är beläget i Jerusalem är det ingen idealisk plats.
UNRWA har inte sett det som sin uppgift att uppehålla ordningen -
på flyktinglägrens områden.
På Shuafats område finns det mycket vapen, droger och våld.
Israel placerade det utanför skyddsmuren år 2004 -
och sedan dess har där börjat samlas kriminella element -
från både Israel och Palestina.
Varför flyttar inte fler personer då bort från lägret?
Att köpa en lägenhet utanför lägret är mycket dyrt.
Den lägenhet jag köpte 1999 kostade mig 150 000 dollar.
I dag kostar den 350 000 dollar.
Man behöver pengar, god lön för att spara pengar för att köpa en lägenhet.
UNRWA:s syfte har inte heller varit att ge de palestinska flyktingarna ett hem.
Istället för att ge dem hem har UNRWA i snart 70 år -
underblåst konflikten genom att lära flyktingarna -
en doktrin som heter "Right of Return", rätten att återvända.
Det betyder att enligt UNRWA är de palestinska flyktingarnas mål -
att återvända till det nuvarande Israels område -
inte att slå sig ner där de nu bott i redan 70 år.
Om Bassem Eid gått med på denna UNRWA:s lära -
skulle han ännu befinna sig i flykting- lägret, väntande på återflyttning -
till det judiska kvarteret i Jerusalems Gamla stad.
Hur många palestinska flyktingar tror ännu -
på det UNRWA lär ut om ett återvändande till gamla boningar?
De enda som försöker använda det som ett politiskt kort -
är palestinska myndigheten.
Jag har besökt de flesta lägren i Libanon, Syrien och Jordanien.
Mina farbröder lever i flyktingläger i Jordanien.
Jag tror att 90 % av de palestinska flyktingarna i diasporan tror -
att rätten till återvändande aldrig någonsin kommer att tillämpas.
Palestinierna själva gjorde en intervjuenkät om detta år 2009.
Frågan löd vad palestinska flyktingar i UNRWA:s läger i arabländer -
ville ha för lösning på sin situation.
75 % svarade att de behöver kompensation -
en engångsersättning för flykting- skapet, inte att återvända till Israel.
Om de människorna är redo att ta emot kompensation -
för att återanpassa sig, vad väntar världssamfundet på?
Det internationella samfundet har dock redan i 70 år väntat på att -
UNRWA skulle sköta problemet med de palestinska flyktingarna.
Det har inte hänt.
Istället har UNRWA blivit den största orsaken till att problemet består.
Ibland får jag frågan om varför UNRWA inte löser problemet.
Orsaken är enkel. Om UNRWA löser flyktingproblemet -
så blir UNRWA:s 30 000 anställda arbetslösa och flyktingar.
Så varför skulle de lösa det?
Över 99 % av UNRWA:s 30 000 anställda -
är nämligen själva palestinska flyktingar.
Anställningen vid UNRWA med tillhörande pension -
är för dem en livslång lotterivinst.
För fyra år sedan avslutade UNRWA ett projekt på grund av pengabrist.
De arbetslösa hungerstrejkade mot UNRWA på torget i Nablus.
Vi har nu hungerstrejkat i 25 dagar.
Vi har arbetat i FN i 12 år. Nu har vi blivit uppsagda -
eftersom FN inte har råd.
Vi har alla en stor familj. Fem eller sex personer.
Vi har jobbat åtminstone 12 år för FN.
Detta är för mycket.
Vi har många förpliktelser. Banklån och annat.
Det var ett hårt slag för oss. Så här handlar en människorättsorganisation-
som borde bry sig om mänskligheten.
UNRWA:s anställda har alltså absolut ingen tanke på att lösa -
de palestinska flyktingarnas problem -
eftersom deras egna liv bygger på att situationen fortsätter som förut.
60 % av UNRWA:s årliga budget går åt till löner.
UNRWA försöker hålla palestinierna i flyktinglägren -
för att försäkra sig om sin egen inkomst och lön.
Ett av de största problemen är den villkorslösa finansieringen -
som UNRWA får av internationella finansiärer.
Att fortsättningsvis ge dem sådana mängder pengar -
kommer inte att lösa flyktingproblemet.
Finland hör till dem som troget finansierar UNRWA.
Finland ger årligen UNRWA 4,5 miljoner euro.
Det är allmänna pengar som Finland inte ställt upp några villkor för.
Grundaren för The Center for Near East Policy Research, David Bedein -
har i 30 års tid studerat problemet med UNRWA.
Enda sättet att förändra UNRWA är att de donerande länderna -
engagerar sig och kollar upp saken.
Jag är en professionell socialarbetare och när medicinska tjänster stjäls -
till förmån för militär utbildning är något fel.
När skolböcker som talar för krig finns i FN:s skolor -
så är det ett brott mot FN:s alla grundprinciper.
Den palestinska myndighetens hatfostran som Finland understöder -
möter man nämligen också i UNRWA:s skolor.
Även om UNRWA lyder under FN -
använder de i sina skolor myndighetens läroplan och böcker.
I år gjorde vårt center en noggrann undersökning av alla böcker -
som UNRWA använde, alla de 240 nya läroböckerna.
Böckerna indoktrinerar barn att föra krig mot Israel -
i rätten att återvändas namn, specifikt genom väpnad kamp.
På nästan varje sida uppmanas barnen till jihad, heligt krig -
och att offra sin liv för det. Det har aldrig funnits ett liknande skolsystem.
Just UNRWAS:s flyktingläger är den bästa grogrunden för detta Israelhat.
UNRWA undervisar nämligen att den nya flyktinggenerationens -
enda möjliga framtid är att återvända till sina fäders gamla boplatser -
där det numera står israeliska städer.
På våren 2017 försökte man på UNRWA gallra bort -
ur läroplanen och läroböckerna -
det mest flagranta material som gällde förgörandet av Israel.
Men planen föll på palestinska myndighetens, Hamas och -
UNRWA:s palestinska arbetares hårda motstånd.
Palestinska myndighetens undervisningsminister Sabri Saidam -
sammanfattade motståndet genom att säga: -
Vi vill ha en fostran som leder till befrielse.
Befrielse betyder att hela Israel återerövras av araberna.
UNRWA:s generalsekreterare Pierre Krähenbühl -
lugnade ner situationen genom att lova att: -
UNRWA står helt bakom palestinska myndighetens läroplan -
och det kommer inte att göras några ändringar i den.
Finland befinner sig mitt i problemet, för av alla länder på jorden -
är Finland ordförande för de länder som finansierar utbildningssektorn -
och ansvarar för det i UNRWA:s skolor använda material som fostrar till hat.
UNRWA själv kan inte heller motstå palestinska myndighetens eller -
terroristorganisationen Hamas krav utan går i deras ledband.
Därför har de länder som finansierar detta FN-organ en nyckelposition.
USA skar ner på bidraget till UNRWA i början av år 2018 -
men underskottet fylls av de andra länderna utan att något ändras.
Finansiärerna kan dock kräva att UNRWA tar ansvar för -
vad de gör med pengarna.
David Bedein har en klar åsikt om vad man i UNRWA snarast bör göra.
Det finns sex steg som Finland och andra finansiärer kan ta med UNRWA.
Man kan inte bli av med UNRWA, de är en del av FN:s generalförsamling -
och förblir så. Men man kan ställa rimliga krav.
1. Böcker som uttryckligen kallar barn till krig och jihad -
och att offra sina liv i väpnad kamp ska avlägsnas.
2. Medlemmar i terroristorganisationer som undervisar i skolorna måste bort.
3. Det är inget problem att be UNRWA engagera sig i att -
uppmuntra folk att lämna lägren där de nu sitter fast.
4. UNRWA har anställt en mördare, -
Mohammed Assaf att resa runt världen och mana till krig mot Israel.
5. Det finns ingen orsak varför UNRWA inte skulle avge rapport -
över sina finanser, vad de gör med de pengar de får.
6. Det finns ingen orsak till att inte kräva att UNRWA -
skulle engagera sig för fred -
och att ta i bruk det fredsprogram som finns, men som de har inlagt veto mot.
UNRWA har under 68 års tid blivit som en stat i staten.
T.ex. den så kallade Västbanken har under UNWRA:s tid -
styrts först av Jordanien, sedan Israel och nu palestinska myndigheten.
Under hela denna tid har inget ändrats i UNWRA:s verksamhet.
De har tagit hand om flyktingarna från vaggan till graven -
utan att de styrande behövt ta ansvar för dem.
Israels premiärminister Netanjahu är mer optimistisk än Bedein i fråga om -
att UNRWA:s tid håller på att ta slut.
Det är inte en fråga om att sluta stöda UNRWA utan om att ersätta det -
efter 70 år med en organisation som tar i tu med riktiga problem bland -
riktiga flyktingar. Det finns miljontals flyktingar i världen som tas om hand -
av UNCHR och andra FN-organisationer -
men bara palestinierna har en specialiserad, specifik organisation -
som borde läsa problemet, men i praktiken bara förlänger det.
Att uppehålla drömmen om att hämta flyktingarnas ättlingar -
tillbaka till Jaffa är vad som vidmakthåller denna konflikt.
UNRWA är en del av problemet, inte av lösningen.
Det är på tiden att ta in en annan organisation.
De som redan finns kan göra jobbet.
Flyktinglägerbarnet har följande recept för en lösning: -
Världssamfundet ger UNRWA 1,6 miljarder dollar varje år.
Om vi skulle spara dessa pengar i tio år -
förställ er hur många bostäder vi då kunde bygga för flyktingarna.
Tänk er! Och det är enda sättet att lösa flyktingfrågan.
Inte genom att ge dem skrivmaterial eller en fruktansvärd utbildning -
eller lite hälsovård. Det kommer aldrig någonsin att lösa frågan.
Det är en av de viktigaste saker världssamfundet måste se på i dag.
Det är vad jag föreslog till Tysklands utrikesministerium senaste vecka.
Jag träffade en högt uppsatt tjänsteman i ministeriet där.
Och jag berättade för honom hur palestinska flyktingfrågan ska lösas.
Det som gör att folk stannar i lägren är den ekonomiska situationen.
Om dessa människor en dag skulle bli kompenserade -
av världssamfundet så tror jag att majoriteten -
omedelbart skulle ge sig iväg för att bygga, hyra eller köpa -
sina egna lägenheter utanför lägren och få ett bättre, normalt liv.
I dag är det dock ännu UNRWA som styr de palestinska flyktingarnas liv.
Jag har 6 bröder som ännu lever där.
Varannan eller var tredje vecka åker jag in i lägren och hälsar på.
Enligt UNRWA:S definition är palestinska flyktingar: -
Personer vars permanenta hem var i Palestina mellan 1 juni 1946 och -
15 maj 1948 och som år 1948 till en följd av konflikten -
förlorade både hem och levebröd.
Bassems familj skulle därför aldrig hört hemma i UNRWA:s register.
UNRWA är dock inte alltför noga med hur de bokför flyktingarna.
Troligen finns det tusentals flyktingar som dött -
vars namn ännu står i UNRWA:s register.
Sedan 20 år tillbaka har UNRWA aldrig -
utfört någon folkräkning i något flyktingläger.
Palestinska flyktingar är alltså mycket färre än de siffror UNRWA uppger.
T.ex. finns det i Libanon enligt UNRWA 460 000 flyktingar.
Då den libanesiska regeringen i december 2017 -
publicerade sin officiella folkräkning -
fanns det i Libanon bara 175 000 palestinska flyktingar.
År 2017 sa UNRWA att de på Väst- banken tog hand om 1 miljon personer
Av dem är 200 000 inte ens enligt UNRWA palestinska flyktingar -
utan personer som av andra orsaker finns på organisationens listor.
Enligt UNRWA bor av flyktingarna på Västbanken -
220 000 personer i flyktinglägren.
Antalet av dem som bor i lägren baserar sig på i UNRWA:s statistik -
på uppgifter flyktingarna själv har uppgett inte på en verklig räkning.
Då palestinska myndigheten för 10 år sedan genomförde en folkräkning -
på Västbanken fann de där endast 600 000 palestinska flyktingar.
Av dem bodde endast 120 000 i flyktingläger.
Inte ens Bassem Eid har lyckats komma ut ur UNRWA:s register.
För en månad sedan träffade jag lägerchefen.
Jag fick reda på att jag ännu är registrerad där -
som flykting med min fru och mina barn.
Men sedan 1999 har jag inte fått några pengar alls från UNRWA.
Men de vill ha mig registrerad i lägret så de får mer pengar från Finland.
Så säg åt finnarna att stryka mitt namn från UNRWA:s listor!
Stryk det! Jag är ingen flykting längre!
Finland, som ett av de länder som finansierar UNRWA, är alltså med -
och förlänger konflikten i Mellanöstern -
genom att vidmakthålla detta mycket konstgjorda flyktingproblem -
och uppviglingen till hat mot Israel.
Flyktingproblemet är inte olöst -
då sanningen börjar intressera västerländska finansiärer.
Låt oss be tillsammans.
Käre Far, öppna finländarnas ögon att genomskåda lögn och bedrägeri.
Låt i Din nåd vårt land vara med och stöda palestinierna -
i den kallelse Du har för dem.
I Din Sons, Jesu namn. Amen.
Stöd översättningen av programmet: -
I Sverige: Korsets stöd r.f. PG 97572-2 eller BG 760-2014
I Finland: Ristin Tuki ry, ref. 8507 Konto: FI40 1112 3000 3427 89
Översättning: Himlen TV7