KUNINGRIIGI TUUL
Tere tulemast taas saatesarja Kuningriigi tuul.
Kahes eelmises saates oleme vaadanud,
kuidas Soome on aidanud põlistada ja süvendada Lähis-Ida konflikti
Palestiina omavalitsuse haridussektori rahastamisega.
Üks suuri konflikti põlistajaid palestiinlaste ja Iisraeli vahel
on ka ÜRO pagulasallorgan UNRWA.
Täna vaatame, kuidas UNRWA konflikti venitab
ja kuidas soomlased seda toetada aitavad.
Bassem Eid on palestiinlasest ajakirjanik ja inimõiguste ekspert,
kes ise UNRWA põgenikelaaris üles kasvas.
Jah. Sündisin 1958. a,
Jordaania okupatsiooni ajal, nagu ma ise seda nimetan,
vanalinnas, Juudi kvartalis.
Kasvasin seal esimesed kaheksa eluaastat.
1966. a juunis,
täpselt aasta enne 1967. a sõda,
otsustas Jordaania valitsus
kolida 500 palestiina peret Juudi kvartalist ära
ja paigutada nad
Jeruusalemmas põhjas asuvasse Shuafati pagulaslaagrisse.
Shuafati põgenikelaager eksisteerib siiani
ja asub Jeruusalemma kirdeserval
juudi rajoonide French Hilli ja Pisgat Zeevi vahel.
Shuafati põgenikelaager rajati 1965. a,
sest Jordaania halduses olnud Jeruusalemma vanalinnas
Juudi kvartalis seni tegutsenud UNRWA põgenikelaager Muasca
oli ebapraktiline.
Jeruusalemma vanalinna Juudi kvartalisse
oli siiski jõudnud elama kolida ka tavalisi araablaste peresid.
Ka nemad koliti sunniviisiliselt Shuafati põgenikelaagrisse.
Miks jordaanlased seda tegid,
täpselt aasta enne 1967. a sõda? Keegi ei tea.
Olen püüdnud seda uurida jordaanlastelt, palestiinlastelt
ja isegi iisraellastelt, kuid keegi ei oska seletada,
miks jordaanlased seda tegid.
Vaid viie kilomeetri kaugusel Jeruusalemma vanalinnast asuvast
Shuafati põgenikelaagrist sai Bassemi kodu
ja temast sai põgenik tema enda kodulinnas.
See on viimane UNRWA poolt 1966. a loodud laager.
Enamik Gaza ja Läänekalda laagreist on avatud 1950. a.
Shuafat loodi viimasena. Kasvasin ja arenesin seal
33 aastat, 1966. kuni 1999. aastani.
Shuafati laager on aga ainus UNRWA põgenikelaager,
mis on ametlikult Iisraeliga ühendatud.
See ühendati Iisraeliga Jeruusalemma osana
pärast Kuue päeva sõda.
Bassem Eid kolis Shuafati põgenikelaagrist ära
40. eluaastal. Mis juhtus?
Tutvusin oma perekonna ajalooga.
Selgus, et mu vanaisa suri põgenikelaagris.
Samamoodi suri mu isa põgenikelaagris.
Otsustasin, et mina ei taha põgenikelaagris surra.
Miks? Sest usun,
et palestiinlastest põgenikke on hoitud pantvangidena
põgenikelaagreis viimased 70 aastat.
Ja süüdistada selle eest,
et palestiinlastest põgenikke neis laagreis pantvangidena hoitakse,
tuleks rahvusvahelist üldsust, ÜROd, UNRWAt ja palestiinlaste juhte.
Otsustasin, et mina ei taha põgenikelaagris surra.
Töö eest saadud rahaga
õnnestus mul osta väike korter väljaspool laagrit.
Olen elanud väljaspool laagrit alates 1999. aastast.
Põgenikelaagrist lahkumine oli tegelikult väga lihtne lugu.
Enamikku laagrielanikke peetakse Iisraeli elanikeks.
Meil kõigil on Iisraeli isikutunnistused,
kuid samas ka Jordaania passid.
Mul polnud probleemi laagrist välja kolimisel.
Ma ei vaja mingeid erilisi lube,
näiteks UNRWA-lt või Iisraeli valitsuselt.
See õnnestus ühe ööpäevaga.
Järgmisel päeval läksin Iisraeli Siseministeeriumisse.
Teatasin, et mul on uus aadress ja esitasin dokumendid. Oligi kõik.
Protsess on täiesti erinev
kui kõigis teistes põgenikelaagrites aabriaamaades.
Palestiinlastest põgenikel, kes elavad täna Liibanoni laagreis,
pole õigust laagrist lahkuda.
Kui nad tahavad laagrist lahkuda,
vajavad nad eriluba Liibanoni valitsuselt.
Iisraeli võimu all sellist reeglit pole.
Kuigi Shuafati põgenikelaager asub Jeruusalemmas,
pole see mingi utoopia.
UNRWA pole võtnud kohustust
tegeleda põgenikelaagreis korrakaitsega.
Shuafati laagris on palju relvi, uimasteid ja kõrged vägivallanumbrid.
Iisrael ehitas sellest väljapoole 2004. a turvatara.
Seejärel on hakanud sinna kogunema kuritegelikke elemente
nii Iisraeli kui palestiinlaste poolt
Miks enamik laagrist ära ei koli?
Korterid väljaspool laagrit on väga kallid.
Maksin 1999. a oma korteri eest 150 000 dollarit.
Täna maksab see 350 000 dollarit.
Vaja on raha ja head palka, et säästa raha korteri ostmiseks.
UNRWA eesmärgiks pole olnud ka palestiinlastest põgenike eluasemed.
Nende asustamise asemel
on UNRWA peaaegu 70 aastat põlistanud konflikti,
õpetades pagulastele doktriini 'right of return' ehk 'naasmisõigus'.
See tähendab, et UNRWA väitel
on palestiinlastest pagulaste sihiks naasta nüüdse Iisraeli aladele,
mitte seada end sisse seal, kus nad on juba 70 aastat elanud.
Kui Bassem Eid oleks nõustunud selle UNRWA õpetusega,
oleks ta endiselt põgenikelaagris ootamas tagasikolimist
Jeruusalemma vanalinna Juudi kvartalisse.
Kui paljud palestiinlastest põgenikud usuvad endiselt
seda UNRWA õpetatud vanadele elualadele naasmist?
Minu meelest üritab seda poliitilise kaardina kasutada
ainult Palestiina omavalitsus.
Olen käinud enamikes laagreis Liibanonis, Süürias ja Jordaanias.
Mul on sugulasi Jordaania põgenikelaagreis.
90 % araabiamaades elavaist pagulastest usub,
et naasmisõigus ei teostu kunagi.
Palestiinlased ise tegid selle kohta küsitlusuurimuse juba 2009. a.
Küsimus kõlas: Mida tahaksid olukorrale lahenduseks
araabiamaades elavad palestiinlastest põgenikud?
75 % vastas, et tahab kompensatsiooni,
ühekordset maksu pagulusse sattumise eest,
mitte Iisraeli naasmist.
Kui nood inimesed on praegu valmis kompensatsiooniks,
et eluga edasi minna,
siis mida rahvusvaheline üldsus ootab?
Rahvusvaheline üldsus on siiski juba 70 aastat oodanud,
et ÜRO allorgan UNRWA lahendaks palestiinlastest põgenike probleemi.
Seda pole toimunud.
Selle asemel on UNRWAst saanud halvim pagulaste probleemi põlistaja.
Vahel küsitakse minult,
miks UNRWA ei lahenda pagulaste probleemi.
Väga lihtsal põhjusel.
Kui UNRWA lahendaks pagulasprobleemi,
jääks UNRWA 30 000 töötajat tööta ja saaks ise põgenikeks.
Milleks seda lahendada?
Üle 99 % UNRWA 30 000 töötajast
on nimelt ise palestiinlastest põgenikud.
Töökoht UNRWAs koos eluaegse pensioniga
on olnud neile lotovõiduks.
Nelja aasta eest lõpetas UNRWA palestiinlastest töötajate šokiks
rahapuuduse tõttu ühe projekti.
Protestiks korraldasid töötuks jäänud
Nabluse turul UNRWA vastu näljastreigi.
Oleme 25. päeva näljastreigil.
Oleme töötanud ÜROs 12 aastat. Nüüd lasti meid lahti,
sest ÜRO-l pole raha.
Meil kõigil on suured pered. Viis-kuus inimest.
Oleme olnud ÜRO teenistuses vähemalt 12 aastat.
Seda on liiga palju.
Meil on palju kohustusi. Pangalaenud ja muu.
See oli meile kõva löök. Seda teeb inimõiguste- ja kodanike ühendus,
mis peaks hoolitsema inimlikkuse eest.
UNRWA töötajail endil pole vähimatki kavatsust
lahendada palestiinlastest põgenike probleemi,
sest kogu nende endi elu toetub sellele,
et olukord endistviisi jätkuks.
Minu arvates läheb 60 % UNRWA igaaastasest eelarvest
palkade maksmiseks.
Palestiinlastest põgenike laagreis hoidmisega
UNRWA vaid kinnistab enda sissetulekut ja palka.
Minu meelest on see üks peamisi probleeme.
Tingimusteta rahastus,
mida rahvusvaheline üldsus UNRWA-le annab.
Sellise tohutu rahasumma pidev andmine
minu meelest põgenikeprobleemi ei lahenda.
Soome on üks neist ustavatest UNRWA rahastajatest.
Soome eraldab hetkel UNRWA-le igal aastal 4,5 miljonit eurot
just sellist üldkassaraha,
mille kasutamisele pole Soome poolt mingeid tingimusi seatud.
Lähis-Ida Poliitika Uurimiskeskuse rajaja David Bedein
on uurinud UNRWA probleeme juba 30 aastat.
Ainus viis muuta UNRWAt on doonorriikide sekkumise kaudu.
Olen sotsiaaltöö ekspert. Kui sõjalist väljaõpet
eelistatakse arstiabiteenuste arvelt, on midagi viltu.
Kui õpikud edendavad ÜRO koolides sõda,
rikub see kõiki ÜRO põhimõtteid.
Soomlaste rahastatud PO vihakasvatust
kohtab ka UNRWA koolides, sest kuigi UNRWA on ÜRO allorgan,
on nad otsustanud kasutada oma koolides
palestiinlaste õppekava ja õpikuid.
Lähis-Ida Poliitikauurimiskeskus korraldas tänavu ulatusliku küsitluse
kõigi UNRWA kasutatud uute õpikute kohta, mida on 240.
Õpikud indoktrineerivad lapsi sõdima Iisraeli vastu
naasmisõiguse nimel, just relvastatud võitluse kaudu.
See ongi valesti.
Peaaegu igal lehel kutsutakse lapsi džihaadile, pühale sõjale
ja selle nimel elu ohverdama.
Sellist koolisüsteemi pole kunagi varem olnud.
Just UNRWA põgenikelaagrid
on Iisraeli-vastasele vihakasvatusele parim peenramaa,
sest UNRWA õpetab,
et uue põgenikepõlvekonna ainus võimalik tulevik
on naasta esiisade vanadesse elupaikadesse,
kuhu on tänaseks kerkinud Iisraeli linnad.
2017. a kevadel püüti UNRWAs kärpida õppekavast ja õpikuist
tooreimat Iisraeli hävitamisega seotud temaatikat.
Kuid plaan varises kokku PO, Hamasi
ja UNRWA palestiinlastest töötajate karmi vastuseisu tõttu.
Palestiina omavalitsuse haridusminister Sabri Saidam
võttis vastuseisu kokku järgmiselt:
"Tahame haridust, mis toodab vabanemist."
Vabanemine tähendab
kogu Iisraeli territooriumi tagasivallutamist araablastele.
UNRWA peasekretär Pierre Krähenbühl rahustas olukorda,
öeldes: "UNRWA on pühendunud Palestiina omavalitsuse õppekavale
ja selles ei tehta mingeid muudatusi."
Soome on probleemi keskel,
sest kõigist maailma maadest vastutab just Soome
PO haridussektori rahastajariikide eesistujana
selle UNRWA koolides kasutatava vihakasvatusmaterjali eest.
UNRWA ise ei suuda samuti vastu panna
PO või terrorirühmituse Hamas nõudmistele,
vaid käib nende lõa otsas.
Seepärast on võtmeroll UNRWAt rahastavatel ÜRO riikidel.
USA kärpis oma rahastust UNRWA-le 2018. a alguses,
kuid puudujääki on hakanud täitma teised riigid,
ilma et UNRWAs midagi muutuks.
Doonorriigid võivad siiski UNRWA-le raha kasutuseks tingimused määrata.
David Bedeinil on selge arusaam,
milliseid muutusi tuleks UNRWAs kibekiiresti teha.
Soome ja teised riigid võivad UNRWA suhtes kuut faasi kasutada.
UNRWAst on võimatu vabaneda, sest see on ÜRO osa. See ei muutu.
Selle asemel võib esitada mõistlikke nõudmisi.
Esiteks - eemaldada käibelt õpikud, mis õhutavad lapsi sõdima
ja džihaadis oma elu jätma.
Teiseks - mitte lasta koolides õpetada terroristidel
ja terrorirühmituste liikmetel.
Kolmandaks - UNRWA-lt võib nõuda osalust jõupingutustes,
mis õhutavad laagritest lahkuma. Hetkel on nad seal lõksus.
Neljandaks - UNRWA on palganud tapja, Mohammed Asafi,
reisima mööda maailma ja Iisraeli vastu sõda õhutama.
Viiendaks pole põhjust, miks UNRWAt ei võiks julgustada
rahakasutuse kohta selget raportit esitama.
Mida saabuva rahaga tehakse?
Ja kuuendaks, pole põhjust, miks UNRWA-lt ei võiks nõuda
osalust rahutöös. Alustada rahuharidusprogrammi,
mis on olemas, kuid millele UNRWA on veto pannud.
UNRWAst on 68 aastaga saanud otsekui riik riigis.
Näiteks nn Läänekaldal on UNRWA eluajal olnud võimul
esmalt Jordaania, siis Iisrael ja nüüd Palestiina omavalitsus.
Samal ajal pole UNRWA tegevuses midagi muutunud.
Ta on aidanud põgenikud hällist hauani,
ilma et võimukandjad nende eest vastutama oleks pidanud.
Iisraeli peaminister Netanyahu on Bedeinist lootusrikkam,
kuna arvab, et UNRWA aeg on peagi lõppemas.
Asi pole rahastuse eemaldamises UNRWA-lt,
vaid UNRWA korvamises millegagi, mis nüüd, 70 aasta järel,
hoolitseks tegelike põgenike tegelike vajaduste eest.
Maailmas on miljoneid põgenikke. Nende eest hoolitsevad
ÜRO pagulasühendus UNHCR ja teised ÜRO organid.
Ainult palestiinlastel on eraldi organisatsioon,
mis peaks pagulaste probleemi lahendama, kuid pikendab seda.
See säilitab unistust põgenike järglaste naasmisest Jaffasse.
See üksnes pikendab konflikti. UNRWA on osa probleemist,
mitte lahendusest. On viimane aeg asendada UNRWA millegi toimivaga.
Pagulaslaagri kasvandike retsept olukorra lahendamiseks on selline:
Rahvusvaheline üldsus annab igal aastal UNRWA-le
1,6 miljardit dollarit.
Kui panna see raha kümneks aastaks hoiule,
kujutle mitu elurajooni võiks ehitada palestiinlastest põgenikele.
Kujutle!
See on ainus viis probleemi lahendamiseks.
Mitte kontoritarvetega,
kohutava haridusega
või vähese arstiabiga.
See ei lahenda kunagi probleemi.
Minu meelest on see üks peamisi asju,
millega rahvusvaheline üldsus peab täna tegelema.
Tegin vastava ettepaneku Saksa välisministeeriumile.
Kohtusin seal kõrgete ministeeriumiametnikega.
Ütlesin neile, kuidas tuleks lahendada palestiinlastest põgenike probleem.
See, mis inimesi täna laagreis hoiab, on majandusseis.
Kui nad saaksid rahvusvaheliselt üldsuselt
ühel päeval kompensatsiooni,
usun, et enamik läheks järgmine päev jooksuga
ehitama, üürima või ostma omale mujal korterit
ning hankima paremat ja normaalsemat elu.
Hetkel valitseb siiski veel UNRWA palestiinlastest põgenike elu.
Mul on kuus venda, kes ikka veel seal elavad.
Iga teine või kolmas nädal
sõidan laagrisse neid vaatama.
UNRWA määratluse järgi on palestiinlastest põgenikud isikud,
kelle alaline elukoht oli Palestiinas
1. juunist 1946 kuni 15. maini 1948. a
ja kes 1948. a konflikti tulemusena
kaotasid nii kodu kui elatise.
Näiteks Bassemi pere
poleks kunagi pidanud UNRWA raamatutesse sattuma.
UNRWA pole aga pagulaste kirjapanemises eriti täpne.
On ilmselt tuhandeid palestiinlastest põgenikke,
kes on juba surnud, kuid nende nimed on endiselt UNRWA raamatuis.
Viimased 20 aastat pole UNRWA
põgenikelaagreis mingit referendumit korraldanud.
Palestiinlastest põgenikke on tegelikult palju vähem,
kui UNRWA väidab.
Näiteks Liibanonis on UNRWA väitel
460 000 palestiinlasest põgenikku.
Kui Liibanoni valitsus
2017. a detsembris ametliku rahvaloenduse avalikustas,
oli Liibanonis vaid 175 000 palestiinlasest põgenikku.
2017. a väitis UNRWA,
et hoolitseb Läänekaldal miljoni inimese eest.
200 000 neist pole ka UNRWA järgi palestiinlastest põgenikud,
vaid muidu ühenduse nimekirja sattunud.
UNRWA väitel elab 220 000 Läänekalda pagulastest
põgenikelaagrites. Laagreis elavate arv
põhineb UNRWA statistikas siiski pagulaste enda teatatud andmeil,
mitte tegelikul loendusel.
Kui Palestiina omavalitsus
korraldas 10 aasta eest Läänekaldal rahvaloenduse,
leiti sealt vaid 600 000 palestiinlasest pagulast.
Vaid 120 000 neist elas põgenikelaagreis.
Isegi Bassem Eidil pole õnnestunud UNRWA raamatuist lahkuda.
Kuu aja eest käisin laagri juhataja jutul.
Sain teada, et olen seal oma naise ja lastega endiselt registreeritud.
Ja pärast 1999. a pole mina UNRWA'lt sentigi saanud.
Aga nad tahavad hoida mind laagri nimekirjas,
et Soomest raha saada.
Tahan öelda soomlastele:
Palun kriipsutage mind UNRWA nimekirjadest maha.
Ma pole enam põgenik.
Ma pole enam pagulane.
Soome osaleb ühe UNRWA rahastajana
Lähis-Ida konflikti venitamises,
põlistades seda väga kunstlikku palestiinlastest põgenike probleemi
ja vihaõhutamist Iisraeli vastu.
Pagulaste probleem pole lahendamatu,
kui Lääne rahastajaid hakkab huvitama tõde.
Palvetame lõpetuseks.
Kallis Isa, ava soomlaste silmad nägema läbi valede ja pettuse.
Anna armu,
et Soome võiks toetada palestiinlasi kutsumises, mis Sul nende jaoks on.
Sinu Poja Jeesuse nimel. Aamen.
Kuningriigi tuule saadete tootmist saab ka rahaliselt toetada.
Võid helistada TV7 Eesti kanali annetustelefonil:
900 1777 (kõne hind 7 euri),
teha ülekande ekraanil nähtavatele või Taevas TV7 arvelduskontodele
Swedbank EE052200221048388411
SEB EE441010220109461019
Saaja: Taevas TV7 Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri