Meidän on sodittava, jotta voimme osoittaa, -
että me olemme voimakkaampia kuin juutalaiset.
Kaikkien pitää hyökätä juutalaisten kimppuun, -
kunnes heitä ei ole enää jäljellä.
Koulussa opetetaan, että al-Aksa ja koko Palestiina on meidän.
Tapamme juutalaiset ja vapautamme maan.
Kannatan juutalaisten puukottamista, jotta he lähtevät ja maa jää meille.
Totta kai on tärkeää, että kansan valitsemat päättäjät Suomessa -
ovat tietoisia siitä, mitä asioita me valtiona ja hallituksena tuemme.
On verrattain helppoa muistella menneisyyttä -
ja 70 tai 75 vuotta sitten tehtyjä virheitä.
Mutta emme tajua, että tälläkin hetkellä aivan silmiemme edessä -
Suomi on jälleen tilanteessa, -
jossa se antaa hyväksyntänsä ja konkreettisen tukensa -
samanlaiselle viharetoriikalle kuin Saksassa 1930-luvulla.
Tänä päivänä tuo viharetoriikka kohdistuu juutalaisvaltioon -
ja juutalaisiin yleisesti ottaen.
Jos verrataan palestiinalaisia koulukirjoja ja niiden sisältöä, -
jota palestiinalaislapsille opetetaan, -
ne ovat aivan samanlaisia kuin Saksassa 1930-luvulla.
On selvää, että joku on vastuussa tästä politiikasta: -
hallitus ja myös kansanedustajat.
On ratkaisevan tärkeää, että he ovat tietoisia siitä, mitä on meneillään.
Ihmiset rakastavat Palestiinaa, ja he ovat valmiit kuolemaan sen puolesta.
Sionistit ovat vihollisia. Heitä vastaan pitää taistella. Niin meille opetetaan.
Aion itsemurhapommittajaksi.
Samoin. Teen al-Aksan puolesta mitä vain.
Me uhraamme elämämme.
Koulussa opetetaan juutalaisista, -
että he ovat pahoja ihmisiä ja tappavat nuoriamme.
Meidän pitää ajaa juutalaiset pois täältä.
Haluan kuolla marttyyrinä.
Kansalaisina velvollisuutemme on tuoda asiaa tietoisuuteen -
ja peräänkuuluttaa päättäjien vastuuta.
Vähintään pitää keskustella avoimesti, onko tämä asia heistä oikein.
Meillä on tässä mustaa valkoisella.
Käännös palestiinalaisista koulukirjoista.
Vastaavatko nämä arvot eurooppalaisia arvoja?
Tukeeko Suomi näitä arvoja opetuksessa?
Pelissä on Suomen maine.
Suomella on aina ollut hyvä maine rauhanvälittäjänä ja sillanrakentajana -
idän ja lännen välillä.
Valitettavasti on niin, -
että antamalla passiivisen tuen vihakasvatukselle -
ja ummistamalla silmät ongelmalle -
Suomi vaarantaa kansainvälisen maineensa.
Aihe nousee kansainvälisiin uutis- otsikoihin ennemmin tai myöhemmin.
Päättäjien Suomessa olisi nyt korkea aika herätä, -
etenkin kun koulutus on nykyisin osa uutta Suomi-brändiä.
Viemme suomalaista opetusmallia Lähi-itään ja Persianlahden maihin -
ja myös palestiinalaisalueille.
Jos meillä on tässä todisteita mustaa valkoisella, -
että Suomen rahoittama koulutus lisää radikalisoitumista -
ja on selvästi ristiriidassa eurooppalaisten arvojen kanssa, -
ja jos rauhan sijaan edistetään pyhää sotaa -
ja rinnakkaiselon sijaan edistetään marttyyriyttä, -
silloin meillä on ongelma.
On selvää, että tästä on korkea aika käydä keskustelua Suomessa.
Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Isossa-Britanniassa ja Belgiassa, -
muutama EU-maa mainitakseni, asia on jo nostettu esiin.
Useiden projektien rahoitus on keskeytetty palestiinalaisalueilla.
Asiasta käydään avointa keskustelua myös Euroopan parlamentissa.
Nyt on todellakin korkea aika keskustella aiheesta myös Suomessa.
Suomennos: Marianne Tenetz