KUNGADÖMETS VIND
Välkomna igen till programmet!
Det här är det 77 programmet vi gjort här i Israel.
Jag och min man Jyrki har gjort 35 avsnitt av serien Kungadömets vind.
Dessutom har vi här i Israel gjort serierna -
Kungadömets återkomst och Israels berg -
som båda består av 29 avsnitt.
Den här gången ska vi berätta om hur dessa program kommit till.
Egentligen tog allt sin början då vi för några år sedan fick klart för oss att -
att följa Jesus inte betyder att vi får Gud att välsigna våra planer -
utan att vi går med i det som Gud håller på att göra här i världen.
Då detta klarnat för oss började vi tillsammans be att vi skulle få vara -
med i det som Gud gör här i världen och i Hans planer.
Han tog oss med på ett äventyr som övergått vår vildaste fantasi.
Sommaren 2012 hamnade vi i Israel, mitt på Västbanken.
Den första vintern föddes här enligt Guds stora profetiska uppenbarelse -
programserien Kungadömets återkomst. Då den var klar -
började Gud tala om en annan programserie.
Den skulle till sin natur vara en nyhetsdokumentärserie -
som skulle berätta om vad Gud gör här i världen.
I Kungadömets återkomst och Israels berg stod vi båda framför kameran.
I Kungadömets vind kändes det naturligt -
att Mia rapporterar och jag filmar.
Gud överraskade oss totalt genom att säga att den kommer att vara -
precis lika profetisk som den första serien varit.
Vi undrade hurdan en profetisk nyhetsdokumentär kunde se ut.
Kan du Mia berätta vad som hände innan serien kom igång?
På sommaren var vi på besök i Finland, och också på TV7.
Jag och Mirja Ojares bad om ett namn på serien.
Då vi bad fick jag ett namn på serien, men Mirja fick Hesekiel kapitel 8.
Då vi kollade upp Hesekiel 8 stod där om hur Gud tog profeten i håret -
och visar alla hemskheter som sker i Jerusalem.
Jag och Jyrki undrade vad som var bibelställets koppling till serien.
Då vi återvände till Israel började det i samma ögonblick gå i uppfyllelse.
Det här är material från det första avsnittet.
Kan du Jyrki berätta hur dessa tråkiga saker började komma i dagen?
Då vi efter sommarlovet återvände till Israel var vår enda tanke -
att vi skulle filma ungdomskonferensen Elav i Haifa -
och att vi skulle göra någonting utgående från den.
Men en dag ställde Mia sin bärbara dator på bordet bredvid mig.
En vän hade skickat oss en länk till någon nyhet -
och jag kastade en snabb blick på den.
Jag kommer inte ihåg nyheten, men där fanns också några nyhetsrubriker -
och en av dem stack tydligt ut.
Bakom rubriken fanns nyheten ni ser i bild.
Vi upplevde starkt att det här måste vi ta reda på mera om.
Det ledde oss till videon Camp Jihad, av Israel Resource News Agency.
Där öppnade sig en hel följd oförrätter -
då palestinska barn uppfostras till att hata judarna.
I det skedet visste vi just ingenting om FN:s flyktingorgan UNRWA -
som ansvarar för palestinska flyktingar.
Det var i deras utrymmen lägret hölls.
Mia började sedan forska i bakgrunden till dessa läger -
genom att ringa runt till UNRWA:s arbetare ända till Gaza.
Det kom fram att dessa läger som UNRWA arrangerade i Gaza -
i praktiken helt finansierades av den finska staten.
Det färdiga programmet kändes ganska häftigt också för oss själva.
Det innehöll material från konferensen i Haifa som visade -
de Jesustroende judarnas och arabernas ömsesidiga kärlek -
och samtidigt arabernas fostran till hat -
som FN och också Finland fortfarande stöder genom UNRWA.
Det programmet visade oss att uttryckligen FN-organet UNRWA -
upprätthåller en situation där flyktingar förvaras i flyktingläger -
årtionde efter årtionde och de får lära sig -
att deras enda hopp och framtid är att erövra Israel.
Vi beslöt att göra ett program om vad allt detta egentligen handlar om -
men vi visste inte vart vi skulle vända oss för att få information.
Mia, hur ordnade det sig till slut?
Först vill jag berätta att jag varit journalist i över 30 år -
och det är mycket förunderligt att få leva i en sådan här Guds omsorg.
Om dessa program gjordes med mänskligt kunnande och mänsklig -
vishet och kraft så vore det totalt omöjligt.
Att göra sådana här program varannan vecka skulle kräva -
ett team på minst åtta personer.
Vi har säkert änglar till hjälp.
Min avsikt var alltså att på internet ta reda på mer om -
denna UNRWA:s undervisning om rätten att återvända.
Jag slog på datorn, men av någon orsak beslöt jag först läsa e-posten.
Några minuter tidigare hade en vän i Finland skickat ett meddelande -
med advokaten Calev Myers fantastiska rapport som bilaga.
Den handlade om precis det som jag hade tänkt börja undersöka.
Undren tog inte slut i och med detta.
Vi fick tid till en intervju med denne upptagne advokat två dagar senare.
Det var någonting mycket exceptionellt.
Han kunde träffa oss på Yad Hasmona klockan åtta på kvällen -
vilket betydde att det redan var mörkt.
Vi behövde alltså någonstans att filma inomhus.
Jag ringde till Mirja Ronning som just var på väg till Amerika -
men hon hann ännu svara i telefonen.
Hon lät oss använda Bibelöver- sättarnas stockstuga som studio.
Då jag ringde till husmor berättade hon att just den kvällen -
står stockstugan tom.
Vi byggde alltså upp en studio där -
och det var en mycket bra plats att filma på.
Vi var mycket tacksamma över det.
Efter avsnitt 9 hade vi ingen aning om vad följande program skulle tala om.
Inför alla avsnitt ber vi och lyssnar till vad Gud vill säga.
Ibland får vi veta om flera avsnitt på en gång, ibland bara om ett.
Då berättade Gud att följande avsnitt skulle handla om -
vad som just nu händer vid den banade väg som Jesaja 19 nämner.
Intervjuerna för programmet skulle ske inom några dagar.
Ungefär en vecka tidigare hade det kommit mycket snö.
Det är mycket ovanligt att snön blir kvar på marken i Israel -
men nu låg den där.
Den hade dock smultit från vägarna och vi kunde ta oss till Jerusalem.
Vi skulle filma på tisdag och körde mot Jerusalem på måndagen.
Kan du Jyrki berätta vad som hände i samband med denna resa?
Dagen innan resan sade Gud överraskande -
att vi skulle vara beredda att stanna i Jerusalem en extra natt.
Vi skulle ladda alla batterier och tömma alla minneskort.
Vi förstod att vi skulle få mer material än endast för ett program -
men vi visste inte vad det gällde.
Måndag kväll besökte vi Succat Hallel där veckans undervisning pågick.
Talare var George Annadorai från Singapore, som vi inte kände.
Då han började tala om den banade vägen i Jesaja 62 -
från Asien och Stilla havet till Israel -
förstod vi att det uppenbarligen var orsaken till -
att vi skulle stanna två nätter i Jerusalem.
Då han slutat tala frågade vi om vi skulle få intervjua honom.
Men han hade så stram tidtabell att han inte kunde lova det.
Preliminärt kom vi dock överens om onsdag morgon om bara möjligt.
På tisdag fick vi filmat det vi skulle och stannade en natt till i staden.
Ännu på onsdag morgon kunde han inte bekräfta om han hann komma.
Situationen började verka lite oroväckande.
Men Gud hade sagt att vi skulle vara två nätter i Jerusalem -
och det tydligen berodde på denna intervju -
började vi gå mot den överenskomna platsen vi Jaffaporten.
Det tog ungefär 15 minuter att gå dit.
Då vi gått halva vägen ringde George att han kunde komma -
och skulle vara där om 45 minuter.
Vi hann ställa i ordning och filma omgivningen och så kom han.
- Ska jag gå åt det här hållet? - Ja, jag tror det blir bättre.
- Ska jag börja om? - Gör det, så får jag en bättre bild.
- Håll mikrofonen lite närmare. - Okej.
- Bra, nu ser det bättre ut. - Okej.
- Mina damer och herrar, det är här vi tror Jerusalem ligger.
Det blev ett mycket intressant program -
fastän vi två dagar tidigare inget visste om ämnet -
eller människorna som bar på detta budskap.
Många andra avsnitt har också kommit till så -
att Gud bara fört i vår väg de människor vi ska intervjua.
Mia, kan du berätta hur vi träffade norrmannen Terje Liverød?
Allt började förra sommaren då en av våra finländska vänner -
var på besök här tillsammans med sin holländske fästman.
Då fästmannen lyssnat på oss en stund sa han att han ville -
koppla ihop oss med sin vän som var en norsk pastor.
Några månader senare kopplade han ihop oss och det visade sig -
att pastorn var på väg till Lövhyddohögtiden i Jerusalem.
Vi kom överens att träffa honom på hotellet -
den sista kvällen klockan tio på kvällen.
Då vi stämt denna träff slogs jag av en enträgen tanke -
att denne norske pastor bär på en berättelse som vi borde föreviga.
Vi packade alltså med kameran och inspelningsutrustningen.
Vi letade upp en plats i hotellfoajén som lämpade sig för inspelningen.
Så kom han, och redan efter tre meningar blev det klart -
att han bär på en fullkomligt svindlande berättelse.
Han gick med på att bli intervjuad.
Jyrki satte igång kameran och denna intervju gav oss -
ett verkligt intressant och starkt program.
Jag har en förunderlig Far i himlen.
Gud är helt enkelt så god mot mig.
Han vill använda människor som säger: -
"Ta mig, använd mig". Och Han älskar att välsigna människor.
Gud har inte endast lett människor i vår väg på ett övernaturligt sätt -
utan också bilder. Kan du berätta om det, Jyrki?
Vi gjorde avsnitt 15 om -
de stora lögner som används till att förvanska sanningen om Israel.
Då vi gjorde programmet pågick här i Betlehem -
konferensen "Christ at the Checkpoint".
Den var riktad till protestantiska kristna -
och försökte vända även dessa sanna Israelvänner mot Israel.
Man förnekade bl.a. Bibelns löften om Israels rätt till sitt eget land -
och ställde sig förstående inför den palestinska terrorismen.
Vi funderade om vi borde ta oss dit och filma någonting -
men Gud sade helt klart nej.
Till sist hade vi i alla fall med i avsnittet 4-5 minuter om konferensen
men vi hade inget bildmaterial från den.
Vi skulle träffa en av mina gamla vänner i Tiberias -
och jag ämnade under samma resa filma lite runt Gennesaretsjön -
fastän det inte riktigt berörde ämnet.
Efter vår träff började vi köra västerut från Tiberias.
Solen höll på att gå ner och Mia fick för sig -
att vi kunde stanna någonstans och filma sjön i solnedgången.
Vid vägen fanns en liten rastplats där en annan bil stod parkerad.
Då vi gick en bit nerför slätten för att filma -
stod där en ensam man som talade till en TV-kamera på ett stativ.
Han gjorde program om Israel för en amerikansk kristen TV-kanal.
Vi pratade, och han frågade om vi varit på konferensen i Betlehem.
Han berättade att han hade varit där -
men då han insett hurdan konferens det var fråga om -
beslöt han att han inte gör något som helst program om den.
Han hade hunnit filma några minuter -
som han inte hade någon användning för.
Vi undrade försiktigt om vi kunde få använda materialet.
Det passade bra, och han var glad att det blev till nytta.
Materialet var just sådant och just så långt som vi behövde.
Vi fick alltså bildmaterial till programmet vid sjön.
Då vi förundrade oss över hur underbart Gud hade ordnat detta -
kändes det som om Gud bara sade att det inte alls var svårt för Honom.
Då vi av Guds nåd har fått vara med i det Han gör -
har vi förutom glädjen även fått dela Hans sorg.
Kan du Mia berätta vilket avsnitt som var tyngst att göra?
Alldeles överlägset på första plats kommer avsnitt 13 -
som handlade om hur de messianska judarna -
bröt kontakten med Finska Missionssällskapet efter det att -
sällskapet sänt ett homosexuellt par till arbetet i Fjärran Östern.
Vi hade hört om det här, och vi upplevde att -
vi måste göra ett program om det, även om ämnet var tungt.
Sällskapets center i Jerusalem var en kär plats för oss -
för jag och Jyrki träffades där -
och höll vår bröllopsfest där för våra israeliska vänner.
Gud visste också vem Han skulle ställa att tala vid grinden -
vi hade nämligen också släktingar vid Missionssällskapet i Jerusalem -
så även av den orsaken var det ett svårt ämne.
Jag hade haft födelsedag och ville inleda mitt år med bön och fasta.
Jyrki fastade också, och under fastan sade Gud överraskande -
att programmet om Missionssällskapet skulle göras just då.
Avsnittet föddes under denna tre veckor långa fasta -
och replikerna filmades under fastans sista dag.
Situationen var speciell eftersom sällskapet ännu inte ens beslutat -
hur det skulle reagera på sina messianska partners besked om -
att de inte kan samarbeta med Missionssällskapet -
om det fortsätter på den väg det slagit in på.
På grund av tidtabellen måste vi ta med i programmet saker -
som ännu i det skedet inte fick publiceras -
och som olika organisationer ännu inte fattat beslut om.
I tro skickade vi avsnittet till Finland för att det skulle hinna textas -
och litade på att eftersom Gud gett oss tidtabellen -
skulle alla organisationers beslut hinna i tid -
och vara sådana som vi sagt i programmet.
Så skedde, och precis på dagen då programmets innehåll -
skulle offentliggöras var det tillåtet att publicera allting.
Då vi gjorde programmet sörjde vi som om någon närstående dött.
Här i Israel sörjer man en vecka då någon nära har dött, shiva-veckan.
Vi upplevde att vi hade shiva i förhållande till Missionssällskapet.
Gud har gett oss förunderliga ämnen till serien Kungadömets vind.
Det är också förunderligt att det finns en TV-kanal som sänder dem.
Och mycket förunderligt är det bönestöd som vi får.
Både tittare och vänner ber för oss -
och det märker man mycket tydligt här.
Vi är verkligen tacksamma för detta bönestöd!
Med en del avsnitt har situationen sett tämligen hopplös ut.
Men sedan har Gud ingripit på ett mycket kreativt sätt.
Ett sådant under skedde med avsnitt 20.
Jyrki hade haft hård hosta och feber i två veckor.
Vad var det som hände då?
Först talade Gud till en finsk läkare som är bosatt här i landet.
Han visste inte att jag var sjuk, men Gud sade han skulle besöka oss.
Han gav mig en veckas antibiotikakur, men då den var över steg febern igen.
Susanne och Markku Laitinen från Healing Rooms var på besök i Israel -
och vi hade redan tidigare kommit överens om att de kommer till oss.
Av Susanne, som också är läkare, fick jag mera av samma medicin.
Vårt följande program borde ha varit klart redan om några dagar -
men jag hade inte förmått göra någonting, jag orkade inte ens sitta.
Mia hade några dagar tidigare upplevt att vi borde intervjua paret Laitinen -
och göra ett program om att helande igen flödar fram i Israel.
Eftersom jag inte orkade ta mig någonstans var det enda alternativet -
att omvandla vårt vardagsrum till en studio.
Väggarna var vita och den enda möjliga bakgrunden var gardinerna.
Då vi testade märkte vi att ränderna på gardinerna började röra sig på bild
och vi behövde snabbt få tag i en annan bakgrund.
Då inget annat fanns fäste Mia blå filtar med säkerhetsnålar i gardinerna
och vi kunde spela in intervjun.
Det tog så lång tid att rigga upp studion -
att de som skulle intervjuas höll på att somna.
Mias klappar väcker hela staden.
Det blir lätt att synkronisera sedan med en hög kurva på bandet.
Men Guds helande kraft var så närvarande att -
jag orkade sitta under hela tagningen.
Och då vi ännu efter det tog bilder började jag tydligt tillfriskna.
Det verkar som om det första helande- undret skett nu under intervjun.
Det verkar som om kameramannen tillfrisknat.
Jag tyckte de blå filtarna i bakgrunden var ganska fåniga -
men då vi senare såg igenom bildmaterialet insåg vi -
att vi skulle kunna använda dem som "blue screen" -
det vill säga en bakgrund som kan ersättas med en annan bild.
Mia kom ihåg att vi hade kvällsvyer över Jerusalem från hotellbalkongen.
Vi prövade det som bakgrund, och det fungerade strålande.
Vi meddelade paret Laitinen att de inte ska bli till sig då de är -
på hotell Dans balkong. De svarade -
att det var just där de hade övernattat innan de kom till oss.
De senaste fyra avsnitten har handlat om Jerusalem.
Mia, hur kom det sig att vi gjorde sådana?
På morgonen hade vi båda bett på varsitt håll.
Vid frukosten var vi båda entusiastiska över vad Gud talat.
Vi blev ännu oerhört mycket mer entusiastiska då det visade sig -
att Gud talat till oss båda om precis samma sak.
Jyrki hade läst psalm 48 och jag psalm 102.
Genom dessa två psalmer hade Gud visat oss båda -
att framgrävandet av Jerusalems ruiner gäller den sista generationen.
Vi upplevde också en klar uppmaning -
att för Kungadömets vind göra ett program om den ursprungliga staden -
Davids stad.
Redan samma dag började jag forska i ämnet.
Jag letade efter bakgrundsinformation och fick tag i en bekant -
som jobbade i Davids stad.
Till min stora bestörtning vägrade han bli intervjuad -
något som inte hänt under hela programserien.
Vi försökte lyssna in vad som egentligen var på gång.
Svaret kom följande dag.
Israels pressbyrå skickade alla utländska journalister -
en inbjudan att följande dag komma till Davids stad -
för att vara med då ett av de största fynden i Jerusalem presenterades.
Av Herrens nåd hade vi redan gjort bakgrundsundersökningen -
så vi begav oss dit, fyllda av tacksamhet.
Gud fortsatte att ge oss ytterligare uppenbarelser om Jerusalem -
och istället för ett avsnitt föddes fyra avsnitt.
Vi inte bara gör dessa program, vi lever också igenom dem.
Vid varje avsnitt har vi gått igenom en egen, inre process.
Till exempel då vi gjorde det senaste avsnittet om Jerusalem -
gick jag igenom en ganska hård process angående vila -
för det berättar om tusenårsriket som är en tid av sabbatsvila.
Då vi bad att vi skulle få vara med i det som Gud gör -
hamnade vi i Israel för att göra TV-program.
Vi tror att Gud vill tala genom dessa program.
Det var trevligt att få dela något om detta äventyr med er.
Om Herren vill fortsätter Kungadömets vind om två veckor.
Tack till alla er som ber för oss och för denna programserie.
Låt oss be tillsammans.
Tack Far att Du har en plan för den här världen -
vår egen stad och allas våra liv.
Låt oss alla, i Din nåd, få vara med i det som Du gör.
Tack för att Dina planer alltid fungerar -
och att vi tillsammans med Jesus får gå triumferande fram.
I Jesu namn, amen.
Du kan också ekonomiskt stöda produktionen av Kungadömets vind.
I Finland: ring 0600-10070 (10,01 euro + lsa).
Du kan också betala till kontot ovan, ref: 8471
I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
SMS:a "HimlenTV7 100" till 72672 (så skänker du 100 kr).
Översättning: Himlen TV7