Tietysti Jerusalem on paikka, -
jossa Daavidin valtaistuin on oleva.
Jeesus hallitsee Jerusalemista.
Kysyn usein niiltä, jotka eivät usko tulevaan kuningaskuntaan: -
"Uskotteko, että Jeesus tulee vielä Öljymäelle?" - "Uskomme."
"Mutta ellette usko, ettei maan päällä ole tulevaisuutta, miksi Hän palaa?
Jos meidät vain temmataan ylös ja siinä kaikki, miksi Jeesus palaa?"
Tulee kuningaskunta, kun Jeesus tulee takaisin.
Esimerkiksi Sakarjan kirjan lopussa, luvussa 14, sanotaan hyvin selvästi: -
"Sinä päivänä on Herra yksi ja hänen nimensä yksi."
Lehtimajanjuhlassa, jota kansat lopussa viettävät, -
tullaan juhlimaan kuningaskuntaa ja kuningasta.
Raamattu sanoo selvästi, että kuningaskunta tulee kirjaimellisesti -
ja Messias hallitsee silloin kuninkaana.
Jos Uutta testamenttia lukee sen valossa, käsittää, mistä siinä on kyse.
Vartuin ortodoksijuutalaisessa perheessä.
Vanhempani olivat paenneet natsien toimeenpanemia vainoja.
Äitini tuli Itävallasta, isäni Saksasta.
He tapasivat Belgiassa. Saksalaiset eivät vielä olleet miehittäneet sitä.
He menivät naimisiin. Isäni meni sitten Yhdysvaltoihin.
Hän järjesti niin, että äitikin pääsi sinne. Synnyin Yhdysvalloissa.
Minut ja veljeni kasvatettiin ortodoksijuutalaisiksi.
Asuimme aina uskonnollisessa juutalaisyhteisössä.
Eräässä elämänvaiheessa joitakin vuosia myöhemmin -
koin todella vahvasti, että elämästäni puuttui jotakin hyvin tärkeää.
Huomasin menettäneeni uskoni kokonaan.
Ajattelin, että pitäähän ihmisen uskoa johonkin.
Sitten ajattelin, että ihmiset uskovat moniin asioihin, jotka eivät ole totta.
Mietin: "Jos minä uskoisin, haluaisin uskoa siihen, mikä on totta."
En tiennyt, oliko sellaista olemassa.
Se oli hyvin tavallinen päivä.
Työskentelin arkkitehtitoimistossa.
Tulin töistä kotiin. Sydämessäni oli näitä kysymyksiä.
Istuin pohtimassa asioita.
Ensikertaa elämässäni minulla oli tunne, että huoneessa oli läsnä joku.
En nähnyt ketään. Se ei ollut näky.
Koin jonkun läsnäolon. En ollut ikinä aiemmin kokenut sellaista.
Sillä hetkellä en tiennyt, mitä se oli.
Mutta se oli ihana läsnäolo.
Nyt kuvailisin sitä Jumalan pyhyydeksi ja rakkaudeksi.
Ja tämä läsnäolo alkoi tulla yhä lähemmäs minua.
Säikähdin sitä kovasti. En tiennyt, mitä oli meneillään.
Ja yhdessä kohdassa -
oli kuin joku olisi ottanut avaimen, laittanut sen sydämeeni -
ja avannut lukitun oven, joka oli sydämessäni.
Tämä läsnäolo ― nyt sanoisin: Jumalan rakkaus ― tuli sydämeeni.
Olin hyvin syvästi liikuttunut. Aloin itkeä.
Se oli tavattoman liikuttava kokemus, vaikken ymmärtänyt, mitä se oli.
Mutta sitten kuulin Jumalan äänen hyvin selvästi.
Kuvailisin sitä sanomalla, että se oli jotakin syvällä sisimmässäni, -
mutta se oli jotakin enemmän. Se täytti koko maailmankaikkeuden.
Herra sanoi: "Olen Aabrahamin, Iisakin ja Jaakobin Jumala -
ja minä olen sinun Jumalasi. Elämäsi on edessäni kuin avoin kirja.
Mikään ei ole salassa. Tiedän sinusta kaiken."
Voit kuvitella, miten järkyttävää se oli jostakusta, joka ei usko.
Ja että Jumala itse puhui minulle.
Mutta tiesin, että se oli todellista. Tiesin, etten kuvitellut.
En ajatellut mitään sellaista. Se vain tapahtui.
Sitten tapahtui jotakin, mistä häkellyin vielä enemmän.
Kuulin yhden sanan. Se oli hepreankielinen nimi, Jeshua.
En tuntenut sitä sanaa entuudestaan. Tiesin Jeesuksen mutta en Jeshuaa.
Mutta kun kuulin Hänen nimensä, -
niin kuin vain Pyhä Henki voi sen saada aikaan, -
tiesin heti tai se ilmoitettiin minulle, että Hän on Messias.
Että Hän on myös Israelin Jumala.
Se oli ihanaa ja järkyttävää.
Juutalaisella ja erityisesti ortodoksitaustasta tulevalla -
ei ole mitään tekemistä Jeesuksen kanssa. Ei mitään.
Aloin rukoilla.
Halusin selvittää, mitä Uudessa testamentissa sanotaan.
En ollut aiemmin lukenut Uutta testamenttia.
Löysin pienen englanninkielisen Uuden testamentin.
Aloin lukea sitä. Hämmästyksekseni -
uskoin siihen.
Hämmästyin, sillä olin silloin elämässäni siinä tilanteessa, -
että pidin Raamattua historian ja legendojen sekoituksena.
En kuitenkaan uskonut, että Raamattu on Jumalan Sanaa.
Kun aloin lukea Uutta testamenttia, tiesin, että se oli totta.
Että asiat todella tapahtuivat, niin kuin siellä lukee.
Tiesin, että sydämessäni oli tapahtunut ihme.
Tiesin saaneeni uskon lahjan. Sitä minulla ei ollut aiemmin ollut.
Luin Uuden testamentin läpi.
Sekään ei tuntunut minusta vieraalta.
Ei tuntunut, että olisin lukenut jostakin kaukaisesta.
Se tuntui rakkaalta, -
etenkin jotkin keskustelut Jeesuksen sekä fariseusten tai pappien välillä.
Koska minulla oli uskonnollinen tausta ja olin opiskellut jeshiva-koulussa, -
rabbiininen ajattelutapa oli minulle hyvin tuttu.
Samoin logiikka ja rabbiininen lakikäsitys.
Kun fariseukset esittivät Jeesukselle tiettyjä kysymyksiä, -
samaistuin niihin täysin. Yhdessäkin tapauksessa -
Jeesukselta kysyttiin, että jos nainen on naimisissa -
ja mies kuolee, ja nainen menee naimisiin uudelleen, -
kenen vaimo hän on ylösnousemuksessa.
Se on tyypillinen juutalainen, rabbiininen kysymys.
Jeesuksen vastaus hämmästytti minua: "Ette ymmärrä Kirjoituksia.
Ylösnousemuksessa ei oteta vaimoa eikä mennä vaimoksi."
Ajattelin: "Tämä on yksinkertaista, mutta silti se tulee taivaasta."
Tällaiset asiat vaikuttivat minuun syvästi, kun luin Uutta testamenttia.
Kuten sanoin, pystyin täysin omaksumaan sen totuutena.
Luin Uuden testamentin läpi.
Luin ristiinnaulitsemisesta ja ylösnousemuksesta.
Ne muuttivat elämääni syvästi.
Koko ajatus kuningaskunnasta -
alkoi kehittyä.
Pohdin, mistä Israelissa on kyse.
Miksi olemme täällä?
Onko se vain valtio, kuten se nykyään on?
Onko se täyttymys, -
vai olemmeko prosessissa, joka johtaa johonkin suurempaan?
Kun luin Raamattua ja erityisesti Vanhan testamentin profeettoja, -
näin, että heillä oli kuningaskunnan näkökulma.
He profetoivat ajasta, jolloin Israel kääntyisi taas Herran puoleen.
Esimerkiksi Jesajan kirjan alussa kuvaillaan, -
että kansat tulevat ylös Jerusalemiin Herran vuorelle.
Kaikki nämä asiat ovat profeetallisia kuvia tulevasta kuningaskunnasta.
Tietysti Uudessa testamentissa -
Jeesus julistaa kuningaskunnasta, koska Hän on kuningas.
Se on hyvin yksinkertaista, mutta silti monet ihmiset eivät näe sitä.
Hän on juutalaisten syntynyt Kuningas.
Monissa vertauksissa ja opetuksissa kyse on kuningaskunnasta.
Ja osoitukset Jeesuksen elämässä, Hänen tekonsa -
ovat kuningaskunnan asioita.
Hän ottaa takaisin Jumalalle sen, minkä paholainen on varastanut.
Hän näyttää toteen kuningaskuntaa parantamalla sairaita, -
opettamalla ja ennen kaikkea elämänsä kautta.
Hän osoitti olevansa tosi Kuningas, tosi Messias.
Ihmeet, kuten kuolleiden herättäminen ja vetten päällä käveleminen, -
osoittivat, että Hän on jopa luonnonlakien yläpuolella.
Hän näyttää toteen kuningaskuntaa.
Lopuksi Hänet ristiinnaulittiin ja Hän nousi kuolleista.
Se on ensimmäinen iso harppaus kuningaskunnan ilmestyksessä, -
ja se tapahtuu Israelin maassa ja juutalaiskansalle.
Aloin sydämessäni yhä enemmän ymmärtää tätä kuningaskuntaa.
Aloin myös käsittää, mitä kohti olemme menossa.
Miksi olemme täällä. Se ei ole vain tätä aikaa varten.
Se on jotakin tulevaa varten.
Messias palaa Kuninkaana. Evankeliumit alkavat Matteuksessa: -
"Missä on se äskettäin syntynyt juutalaisten kuningas?"
Jos on olemassa kuningas, on myös kuningaskunta.
Jeesus tulee Jerusalemiin Messiaana, Kuninkaana, Daavidin poikana.
Hän kuolee ristillä. Häntä pilkataan kuninkaana.
Hänen päähänsä painetaan piikkikruunu.
Hänelle annetaan purppuranpunainen viitta.
Roomalaiset sotilaat pilkkaavat Häntä. Hänen käteensä pannaan ruokokeppi.
Hän on Kuningas. Se kirkastui minulle yhä enemmän ja enemmän.
Ylösnousemuksen jälkeen Hän vietti 40 päivää opetuslasten seurassa -
ja opetti heille kuningaskunnasta.
Juuri ennen kuin Hän nousi taivaaseen, opetuslapset kysyivät: -
"Tänä aikanako sinä asetat ennalleen Israelin kuningaskunnan?"
Hän ei sanonut: "Ei, se aika on ohi. Nyt alkaa seurakunnan aika."
Hän sanoi: "Ei teidän asianne ole tietää aikoja ja hetkiä, -
jotka Isä oman valtansa nojalla on asettanut." Se ei ole nyt.
Hän antoi heille käskyn lähteä eteenpäin.
Sitäkään he eivät ymmärtäneet vielä, mutta Hän antoi käskyn.
Taivaasta laskeutui liinavaate. Hän näki kaikenlaisia eläimiä, -
joita juutalaiset eivät saaneet syödä. Herra sanoi: "Teurasta ja syö."
Pietari vastasi: "En ole koskaan syönyt mitään epäpuhdasta."
Herra sanoi: "Minkä minä olen puhdis- tanut, sitä älä sano epäpuhtaaksi."
Kyse ei ole syömisestä.
Pietarin näkemät eläimet symboloivat Israelin ulkopuolella olevia kansoja.
Messiaan sekä Hänen kuolemansa ja ylösnousemuksensa kautta -
nämä kansat on puhdistettu.
Nyt Jumala tuo niitä liittosuhteeseen kanssaan.
Heidät on liitetty ― tämä on hyvin tärkeää ―
heidät on liitetty juutalaisiin, jotka uskovat Messiaaseen.
Heitä aletaan lisätä heidän joukkoonsa.
Sitten tulee tietysti Paavalin kääntymys. Sauluksesta tuli Paavali.
Jumala asetti hänet kansojen apostoliksi.
Nämä olivat isoja kysymyksiä.
Monet kristityt eivät täysin ymmärrä asian vakavuutta, -
sillä juutalaiselle mielelle ja ymmär- rykselle oli jotakin täysin uutta, -
että Jumala oli nyt avannut oven liitto- suhteeseen muillekin kuin juutalaisille,
vaikka profeetat olivat ennustaneet sen Vanhassa testamentissa.
Mutta he eivät vielä ymmärtäneet sitä.
He löytävät Aamoksen kirjasta ennustuksen, -
että Jumala rakentaa jälleen Daavidin sortuneen majan. Mikä oli tuo maja?
Se mainitaan Vanhassa testamentissa ainoastaan kaksi kertaa: -
Aamoksen kirjassa katkelma, jonka äsken lausuin, -
ja Jesajan kirjan 16. luvun jae, jossa mainitaan Daavidin maja -
ja kuningas, joka istuu valtaistuimellaan Daavidin majassa.
Sen siis täytyy liittyä daavidilaiseen, messiaaniseen kuningaskuntaan -
ja sen jälleenrakentamiseen. Apostolit ja alkuseurakunta käsittivät, -
että se tarkoittaa messiaanisen yhteisön syntymistä Jerusalemiin.
Se oli Daavidin majan jälleenrakentamista.
Sen näkee Pietarin sanoista Israelille: "Daavidin hauta on keskellämme, -
mutta Daavidin jälkeläisen ruumis ei maadu. Hän nousi kuolleista."
Kyse on aina Daavidista. Apostolinen "Yksi uusi ihminen" -käsite tarkoittaa,-
että ulkopuolella olevat kansat ovat nyt tulleet -
yhdessä juutalaisten kanssa Daavidin majaan.
Heidät lisätään siihen, minkä Jumala on jo aloittanut.
Tämän Paavali ymmärsi Room. 11:ssä symbolisessa öljypuun kuvassa.
Hän puhui Rooman seurakunnalle, -
joka luultavasti ajatteli, ettei se tarvitse juutalaisia. "Olemme kansoja."
"Ei. Älä ylvästele! On olemassa jalo öljypuu.
Jotkut oksat taitettiin, koska ne eivät uskoneet.
Te tulette luonnonvaraisesta öljypuusta, ja teidät on oksastettu -
jaloon öljypuuhun ― teistä on tullut osa messiaanista Israelia.
Teistä on tullut osa messiaanista Israelia."
Kansat liitetään. Juutalaiset eivät menetä identiteettiään.
He omaksuvat messiaanisen identiteettinsä, johon kansat liitetään.
Se on "yksi uusi ihminen". Siinä nuo kaksi yhdistyvät.
Ihmiskunnan kaksi osaa, juutalaiset ja kansakunnat, yhdistyvät.
Mutta juutalaiset eivät suinkaan käänny kansojen kristillisyyteen.
Kansat kääntyvät messiaaniseen uskoon.
Niin tapahtui historiassa.
Käsitys kuningaskunnasta oli hyvin vahvaa -
ensimmäisten Jeesukseen uskovien keskuudessa.
Kuningaskunta liittyi Israelin kansaan ja maahan.
Emme voi erottaa kuningaskuntaa maasta.
Miten voisi olla kuningaskunta...? On totta, että se alkaa sisäisesti meistä.
Tarvitaan myös lihaksi tullutta ilmentymää ja todellisuutta, -
joka tuo julki kuningaskuntaa.
Täytyy palata luomisen alkuun.
Mikä oli Jumalan tavoite, -
kun Hän loi tämän maailman?
Hän loi ihmisen Jumalan kuvaksi, -
asetti hänet Eedenin puutarhaan ja antoi hänelle vallan.
Hän antoi koko luomakunnan ihmisen valtaan.
Se oli Jumalan auktoriteetin alaista valtaa ― ei ilman Jumalaa.
Jumala on Kuningas, mutta Hän antoi ihmiselle hyvin erityisen paikan.
Ja Hän halusi ihmisen kautta ― ihmisen suhde Jumalaan oli ehjä ―
ilmentää kuningaskuntaansa maan päällä.
Se oli Jumalan alkuperäinen tavoite. Syntiinlankeemuksen takia -
jokin meni rikki. Ihminen karkotettiin paratiisista.
Tietyllä tavalla voi sanoa, että hänet karkotettiin kuningaskunnasta.
Mutta koska Jumala on armollinen, Hän käynnisti pelastussuunnitelman -
tuodakseen meidät takaisin siihen, mikä kadotettiin.
On hyvin tärkeää ymmärtää, että se oli Jumalan tarkoitus luomakunnalle -
aivan alusta asti.
Jos ymmärrämme, että Jumala vie päätökseen sen, minkä Hän aloitti, -
voimme alkaa käsittää, miten tärkeänä Jumala pitää kuningaskuntaa -
ja miten tärkeänä Jeesus Kuninkaana sitä pitää.
Ja miten tärkeä se on Jumalan koko suunnitelmassa -
ja Israelille, sillä Israel on avainmaa, jonka kautta se tulee julki.
Israelin maa on kuin malli.
Sitten kuningaskunta leviää maan ääriin.
Siksi tämä maa on niin tärkeä: sillä on aina ollut kuninkaallinen kutsu -
alusta asti. Ja juuri siksi uskon, -
että hengessä käydään niin paljon taistelua Israelia vastaan.
Kansat taistelevat Israelia vastaan.
Ne eivät itsekään täysin tiedosta, miksi ne tekevät sitä.
Uskon, että paholainen tietää jotain. Se tietää, että kuningaskunta tulee.
Se ei halua, että se tulee.
Mietitäänpä, miten se kiusasi Jeesusta autiomaassa.
Viimeiseksi paholainen vei Hänet korkealle paikalle ja sanoi: -
"Nämä kaikki maailman kuningaskunnat kuuluvat minulle.
Annan ne sinulle, jos kumarrat minua."
Se oli tietenkin huijausta. Jos Jeesus olisi kumartanut, -
Hän ei olisi ikinä perinyt kuningaskuntaa.
Siitä voimme nähdä, että se oli paholaiselle jotakin hyvin tärkeää.
Sehän menettää kaiken, kun Jumalan kuningaskunta tulee täyteydessään.
Se on seurakunnassa jo osaksi, mutta se tulee täyteydessään vasta, -
kun Kuningas palaa takaisin.
Israelilla on keskeinen asema tässä koko prosessissa.
Tietysti se liittyy juutalaiskansan "kääntymiseen", lainausmerkeissä.
Se ei käänny kristinuskoon vaan Kuninkaansa puoleen.
Jeesus sanoi: "ette näe minua ennen kuin sanotte: 'Siunattu olkoon hän, -
joka tulee Herran nimessä.'" Se on kääntymys, jota odotamme.
Emme odota, että juutalaiset kääntyisivät pois juutalaisuudestaan.
Hän on juutalaisten Kuningas. Odotamme juutalaiskansan -
tekevän parannuksen siitä, että se torjui Kuninkaansa, -
ja ottavan Hänet vastaan täysin. Se on sen kutsumus ja identiteetti.
Sen profeetat näkivät. Sitä ennen Israelilla ei ole tulevaisuutta.
Se alkaa pelastuksesta. Täytyy pelastua ja syntyä uudesti.
Kyse on kuitenkin kuningaskunnasta.
Seurakuntakin oli tarkoitettu olemaan valmistautumista -
tulevaa kuningaskuntaa varten.
Tavoite on aina ollut Herran toinen tulemus. Hän noutaa morsiamensa, -
tosi seurakunnan. Täytyy erottaa se, mitä seurakunnassa on meneillään, -
ja se, mikä on puhdasta ja pyhää.
Täytyy nähdä, että on olemassa myös luopioseurakunta.
Puhdas seurakunta on hallitseva Messiaan kanssa kuningaskunnassa.
Näemme sen Ilmestyskirjassa, muistaakseni luvun 11 lopussa.
Siinä sanotaan, että kun puhalletaan seitsemänteen pasuunaan, sofariin, -
maailman kuningaskunnat tulevat Herrallemme ja Hänen Messiaalleen.
Tulee muutos, ja se tulee, kun Kuningas palaa.
Olemme siis menossa kohti morsiamen täydelliseksi tulemista, -
kuten Ilmestyskirjassa sanotaan, samoin kohti Babylonin kukistumista -
― mitä ikinä se tarkoittaa. Se on itsessään oma teemansa.
Samoin menemme kohti Herran toista tulemusta -
ja kuningaskunnan perustamista täyteydessään maan päälle.
Siksi kristikunta tarvitsee ymmärrystä Israelista ja messiaanisista uskovista.
Se nimittäin on kuin kompassi.
Jos kristikunnalla ei ole sitä tai se kääntyy sitä vastaan, -
se menee väärään suuntaan ja eksyy yhä syvemmälle.
Siksi minusta on niin tärkeää tietää, minne olemme menossa.
Kun Kuningas saapuu, tämä maailmanaika loppuu, kiitos Jumalan.
Saamme astua uuteen aikaan, Kuningaskunnan aikaan.
Suomennos: Marianne Tenetz