KUNGADÖMETS VIND
Välkommen till programserien Kungadömets vind.
Det här avsnittet är det sista i en helhet på tre program -
där vi ser på en hurdan förändring av tidsålder som pågår i världen -
nu när det gått 70 år sedan andra världskrigets slut.
Förändringen kläddes i ord under 100 dagar av bön initierat av tyskar -
under våren 2015.
I det här avsnittet befinner vi oss i Jerusalem under bönekampanjens -
avslutningskonferens. Den ordnades 70 år efter att andra världskriget -
slutade i Europa. 100-dagars bönen inledde en ny tid -
för folkens relation till Israel.
- Det är mycket viktigt att vi förstår -
att dessa 100 dagar som började -
i Krakow och sedan blev globala -
är två saker samtidigt. För det första en tid av reflektion och omvändelse -
för att identifiera fädernas skuld, de naturliga fädernas eller kyrkofädernas.
Det är det första. För det andra är det en tid av förflyttning och förvandling -
och förlossning, en tid av rening och förberedelse -
för den tid som ligger framför oss. De största prövningarna ligger framför.
De största prövningarna ligger framför och domens dal ligger framför oss.
Kallelsen för prästerskapet ligger i framtiden -
när det gäller våra nationer och deras relation till Israel.
- Enligt Joels bok leder Gud in alla folk i en situation -
där de tvingas välja sida för eller emot Israel.
Enligt Matt 25 kommer Jesus när Han återvänder -
att dela folken i får och getter på basen av hur de behandlat -
Hans minsta bröder. Bara fåren får en arvedel i Hans rike.
Bakom 100-dagars bönen låg en djup uppenbarelse om -
att Gud älskar folken och erbjuder dem ännu en tid av nåd -
i relation till Hans folk Israel.
Konferensen i Jerusalem öppnades av finländaren Antti Hämäläinen.
Han var med också 100 dagar tidigare på konferensen i Krakow -
när man inledde bönekampanjen. De bedjare som samlats där upplevde -
att behandlingen av skulden från Förintelsen blev slutförd.
- Där sa Herren att det är dags -
att släppa det och vara fri.
Vi behöver inte bära på det.
Jag tror att det handlar om -
tider av blodskulder eller syndaskulder -
som har betydelse i Herrens kalender.
Jag tror vi vidrört en sådan tid.
Med början i Krakow bad folk runt om i världen under 100 dagar -
både för Israel, sitt eget folk och relationen till Israel.
Vid konferensen i Jerusalem bad man tillsammans för Israel.
Bedjare från olika folk bad utöver sitt eget folk -
också för andra folk.
Till den som sitter på tronen -
och Guds offerlamm.
Tillhör lovsången, äran och väldet -
och makten för evigt.
I 100-dagars bönen deltog 60 länder -
från alla fem kontinenter.
I många länder var det nytt med systematisk bön för relationen -
mellan det egna folket och Israel.
I Jerusalem delade man upplevelser från de 100 dagarna i bön.
Under 100-dagars bönen -
delade vi in tiden i 15 veckor.
Varje vecka fick ett eget tema gällande Israel, -
vårt eget land och relationen mellan dem.
Vi tog också reda på allt som hände under nazitiden -
under dessa 100 dagar, under andra världskriget.
Alltså under de sex hemska åren mellan 1939 och 1945.
Dessa två aspekter, böneämnen å ena sidan -
och historiska händelser å andra sidan utgjorde det främsta innehållet -
i en liten bok vi gjorde för att ha en bönebok dessa 100 dagar.
- Tyska troende tog väl emot böneutmaningen.
Det var svårt att uppskatta hur många häften vi skulle trycka upp.
Vi tyckte vi var mycket vågade och modiga när vi började -
och tryckte upp 8 000 häften.
De var slut inom tre veckor.
Vi tryckte 7 000 till. De var slut inom de följande fyra veckorna.
Vi tryckte 10 000 till. Nu är de nästan slut. Prisa Herren!
I Österrike beslöt vi följa -
den tyska modellen och delade in -
de 100 dagarna i 15 veckor. Vi antog de teman som fanns i den tyska -
böneguiden, till största delen. Vi anpassade dem till Österrikes historia-
och situation. Jag bad Österrikes främsta andliga ledare -
att ta ett tema var och skriva bakgrund till det -
och lägga till bönepunkter för ifrågavarande vecka.
Alla tackade ja. Det var en vid grupp andliga ledare från katoliker till -
pingstvänner, vilket var en stor välsignelse för det täckte hela landet.
Det som var underbart i vårt land -
var att nya församlingar kom med som inte hade Israel på agendan -
och de bjöd in mig för att tala om domens dal.
Det var något nytt för dem och de beslöt att komma med i bönen.
Deras hjärtan öppnades för Israel.
Harald Eckert som startade och leder bönekampanjen -
besökte 30 länder för att uppmuntra folken till bön.
Tio av dessa länder ligger i Afrika.
- Jag fick undervisa om och sprida visionen för den globala bönen -
i de tio länderna. Det har varit en underbar upplevelse och har -
på ett vackert sätt tagits fasta på av många böneledare i dessa länder.
- 100-dagarsbönen fick ett bra mottagande i många länder i Asien.
Filippinerna hör till de få länder -
som erbjöd judarna en tillflykt under Förintelsen.
Efter kriget röstade det i FN som enda land i Asien för grundande av Israel.
P.g.a. vår historiska och andliga -
koppling till Israel ber många kyrkor -
på Filippinerna för Israel.
Många församlingar och individer deltog i 100-dagars bönen.
- De filippinska troende förstår väl under vilken press Israel lever.
Från staten Israels grundande har Israel terroriserats -
och traumatiserats, avhumaniserats och svärtats ner.
Därför måste vi verkligen be, det här är andligt krig.
Vi kan aldrig segra i andlig krigföring med kött och blod.
Det sker genom bön och fasta.
Genom kraften i Ordet och Jesu blod.
Genom medvetet och förkroppsligat engagemang.
Genom kärlekens kraft och praktiska handlingar.
När vi gör det kan vi stå med Israel -
och trösta Israel, Guds utvalda folk.
Från Filippinerna går vi över till Indonesien.
- I Indonesien nådde 100-dagars bönen 650 församlingar.
Budskapet spreds genom ledare i nyckelställning.
- Några av ledarna gick till de största kristna radiokanalerna i Indonesien.
Indonesien har den största muslimska befolkningen i världen.
Där finns en stark och levande kristen minoritet.
I en fientlig omgivning gör de saker som är nästan otroliga.
Vi fortsätter vår resa från Europa till Afrika, från Afrika till Asien, -
från Asien till Australien och tar en paus där.
- I Australien ordnade man en gemensam bön för Stilla havet.
Vi hade en välsignad tid tillsammans -
med böneledare från hela Australien.
Vi hade några unga från Fiji, Papua Nya Guinea, -
och när vi samlades kände vi -
att Herren ville att vi skulle förflytta oss till en ny plats -
i vår region, när det gäller bön för regeringar.
Vi var inte nära Förintelsen eller den tidens upplevelser.
Våra beväpnade styrkor var förstås involverade.
Men vi kände att vi måste vara del av det här, att vi måste engagera oss -
i bön för våra regeringar i länderna i vår region.
Så att de skulle upprätthålla, förbättra eller justera sin attityd -
till Israels regering och nation.
Också ett stort antal latinamerikanska länder deltog i bönekampanjen.
Heriberto Gonzalez var en av dem som reste runt i Latinamerika -
för att uppmuntra till bön för Israel och det egna landet.
Vi reste till vissa ställen i december,
i januari och februari till Argentina, -
Brasilien, Colombia, Paraguay och nu senast -
besökte pastor Royer Kuba. Det var första gången de hörde det viktiga -
budskapet och de var mycket lyckliga och förundrade över uppenbarelsen -
som Herren gav om Israel och speciellt behovet att be för Israel.
De vill att Kuba ska vara på högra sidan -
bland fåren och inte på andra sidan.
- Mottagandet av bönekampanjen i Latinamerika överraskade på två sätt.
Olika saker hände medan vi delade böneinitiativet.
Å ena sidan var det fantastiskt hur Herren bekräftade -
det ord som spreds. Vi besökte kyrkor i olika latinamerikanska länder -
och det började ske tecken, under och mirakler.
Människor började bli helade, befriades från onda andar, -
när de hört budskapet och när det förkunnades.
Genom den Helige Andes närvaro gjorde Gud stora saker i kyrkorna.
Det bekräftade att detta initiativ kom från Guds hjärta.
Men å andra sidan upplevde vi mycket stark -
andlig krigföring. Mest i Argentina och Paraguay -
där vi måste erkänna att naziandan fortfarande lever kvar där.
Vi hade mycket kraftiga konfrontationer med andemakter där.
Vissa av ledarna blev sjuka och det finns mycket sådant att tala om.
Men Herren gav oss seger.
- Under resans gång bekräftade Gud på många sätt -
att det är dags att tala om relationen mellan folken och Israel.
- I en stad i Paraguay kom jag precis från flygplatsen -
på väg från Brasilien och jag kördes genast till kyrkan där jag skulle tala.
Jag hade inte ens tid att bli presenterad för -
församlingens ledande pastor. De sa att jag ska tala om fem minuter.
Pastorn var där och skulle till sist presentera mig -
för församlingen och delade ett stycke ur Bibeln ur Matt 24.
Det handlade om den trofaste tjänaren -
som vid rätt tid delar ut maten i hushållet.
Jag skrev upp det i mina anteckningar för Herren sa -
att jag ska inleda budskapet med de verserna. Det var samma verser -
som pastorn läste innan han presenterade mig.
Det var en bekräftelse från den Helige Ande att det var rätt budskap -
vid rätt tid. När jag berättade för pastorn om detta innan jag tog vid -
började han gråta. Den Helige Ande kom kraftigt på platsen -
och pastorn sa att alla ska lyssna noga på budskapet -
för det kommer från Guds hjärta.
Vi kände kraftigt Herrens närvaro och vi förkunnade budskapet.
Människor kom fram och lovade välsigna Israel -
be för Israel och hjälpa finansiera flytt tillbaka till Israel, -
hjälpa med aliyah.
Följande dag träffade jag pastorn under ett annat möte.
Han berättade om det förvånansvärda som hänt efter mötet. Många kom -
och berättade att de blivit befriade eller helade -
och många andra under hände när vi delade budskapet från Guds hjärta.
...tillhör lovsången, äran och väldet och makten -
för evigt!
Tillhör lovsången, äran och väldet och makten -
för evigt!
Till den som sitter på tronen -
och Guds offerlamm...
- 100-dagars bönen var inte bara ett förbipasserande projekt.
T. ex. i Sydamerika skedde en bestående förändring.
Dessa 100 dagar är början på något -
som Herren gör. De fortsätter varje -
vecka med att be för Israel och välsigna sina egna länder.
Vi vet att budskapet är för denna tid, för denna kyrka, och jag uppmuntrar -
alla kristna i världen att be för Israel, för regeringar.
Vi vet på basen av Matt 25 att det är mycket viktigt att nationer välsignar -
Israel för att få den välsignelse som Herren utlovat för alla länder -
om vi är lydiga i det.
- Varje folk har en egen process att gå igenom i relation till Israel.
- Varje folk måste själv urskilja -
vad det innebär för dem.
Förebedjarna måste urskilja och vara -
överens om vilka är de väsentliga punkterna i processen -
på vägen till domens dal, för just det egna landet.
Alla har olika historia, olika faktorer om förbannelse eller välsignelse av -
det judiska folket. Vad är den främsta utmaningen för varje land?
Förebedjarna i landet måste få reda på det individuella för nationen.
100-dagars bönen förändrade också bedjarnas relation till Israel.
En sak som hänt är att många förebedjare -
blivit uppmärksammade på Guds profetiska Ord -
och relationen mellan deras nation och Israel på ett djupare sätt än förut.
Jag tror det fortsätter växa och få djupgående rötter och dra in fler -
människor i förbönen och insikten om den gudomliga och förlossande -
kopplingen mellan dem som är kallade att välsigna Israel och den -
välsignelse som i utbyte kommer från ovan.
- När folken kommer samman för Israels skull -
blir både folkens och individernas kallelse synlig på ett nytt sätt.
Alla har sin plats i detta.
- Jag tror och hoppas att vi finner vår gemensamma väg i andan av -
de fem tjänsterna. Att apostoliska kommer samman med profetiska -
och dem som undervisar och dem som har sinne för relationer.
Vi måste globalt på ledarnivå hitta en enhet för att uppmuntra varandra, -
både utgående från olika gåvor och olika kontinenter.
Det finns olika smörjelse i förbönen på olika kontinenter.
Sydkoreanerna har ett specifikt sätt att be.
Det har också afrikanerna, sydamerikanerna, och vi i väst -
måste integreras där med vår ledarskapsförmåga.
Ditt är riket, Din är makten -
Din är äran för evigt, amen!
Ditt är riket, Din är makten -
Din är äran för evigt, amen!
Ditt är riket, Din är äran...
- Slutkonferensen för 100-dagars bönen i Jerusalem var inte slutpunkt -
utan bara början på den förändring som pågår i världen.
Det första jag kan säga är att jag känner igen stunden av skifte.
Det gör jag. Det andra jag kan säga -
är att jag inte vet exakt vad som sker härnäst, men jag är vaksam.
Jag vill göra mig tillgänglig -
och säga till Herren: Vad Du än förberett -
så vill jag förbinda mig till det nu, även om jag inte vet exakt vad det är.
Jag vill följa Ditt ledarskap. Jag vill följa Din ledning.
Jag vill följa Din väg -
som visar oss, mig och många av oss framåt steg för steg.
Det enda jag vet säkert, och jag har delat det flera gånger, -
är att jag i min ande förstår och förväntar mig -
att slutet på dessa 70 år är betydelsefullt och en höjdpunkt -
på en period av de senaste 12 åren.
Men samtidigt är det en avfyrningsramp -
för något mycket större som ingen av oss ännu helt förstår.
Det är en avfyrningsramp för nästa fas -
av uppenbarelse, förståelse av kallelser och gåvor -
som globalt frigörs i många delar av Kristi kropp -
när det gäller att be för nationer, Israel, Israel och nationerna -
och att be för Jesu Kristi kyrka i den yttersta tiden -
så den utvecklas längre i att vara Guds prästerliga, profetiska kropp.
I den sista tidens utveckling.
Under de 100 dagarna vände något för många folk.
Många gånger kände vi att det var som om något klickade -
bland ledarna och publiken. Som om en ögonbindel togs bort.
Det var som om de från Indonesien eller länder i Afrika -
som jag kommer ihåg, också Mexiko -
insåg att Gud älskar mitt land.
Det hände till största delen efter att jag delat mitt vittnesbörd -
om den förvandling jag gick igenom som kristen från Tyskland.
Det vidrörde djupt många hjärtan från många nationer.
Jag tror det medförde något av uppenbarelse -
och att bli berörd av Guds hjärta. För olika nationer.
- Det handlar slutligen om att Gud älskar folken.
Han vill ha dem i sitt rike.
- Det djupaste vi kan säga om Israels Herre och Gud -
är att Han är kärlekens och medkänslans Gud. En Fader.
Han älskar mänskligheten och varje person.
Han sträcker sig mot dem med ett kärleksfullt hjärta och Han älskar -
jordens folk och vill välsigna dem. Min avslutande tanke -
mitt uppdrag och min önskan är att se, hur vi kan utvecklas -
som global bönerörelse, -
med förbön och prästerlig ställning till nationernas relation till Israel -
som det centrala i vår kallelse.
Hur det än utvecklas, paketeras och hanteras.
Men låt Guds kärlek vara det centrala som inspirerar oss.
Det centrala i att uttrycka vårt mandat, -
Faderns, Israels Guds och vår Herre Jesu Kristi Faders barmhärtiga kärlek.
Ditt blod är hoppet för våra länder.
Lammets blod...
Vi ber ännu tillsammans.
Tack Fader för att Du gett varje folk -
sin egen plats i sin kallelse och relation till Israel.
Låt också vårt folk hitta sin egen plats och förverkliga sin kallelse.
Både i relation till Israel och till andra folk.
I Jesu namn, amen.
Du kan också ekonomiskt stöda produktionen av Kungadömets vind.
I Finland: ring 0600-10070, samtalet kostar ca 10 euro.
Du kan också betala till kontot ovan, ref: 8471
I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
SMS:a "HimlenTV7 100" till 72672 (så skänker du 100 kr).
Översättning: Eva Fredriksson-Lidsle Himlen TV7