Sydämessäni oli alusta asti tavoite: -
että maailman esirukousverkostot, liikkeet, johtajat ja seurakunnat -
ja etenkin ne, joille on virinnyt ilmes- tystä Israelin puolesta rukoilemisesta,-
täydentäisivät tätä sitoumusta rukouksella oman kansansa puolesta.
Siinä olivat tärkeitä 70 vuoden jakso ja Danielin esimerkki Dan. 9:ssä.
Hän teki parannusta Israelin kansan, kuninkaiden ja profeettojen puolesta.
Silloin Jumala antoi anteeksi ja palautti heidät pakkosiirtolaisuudesta.
Tammikuussa 2003, 70 vuotta siitä, kun Hitler nousi valtaan vuonna 1933,-
kokoonnuimme Mariansisarten yhteisössä Saksassa -
ja teimme parannusta isiemme synneistä.
Jatkoimme sitä. Olimme Nürnbergissä 70 vuotta Nürnbergin lakien jälkeen, -
Münchenissä 70 vuotta Kristalliyön jälkeen -
ja Berliinissä 70 vuotta Wannseen konferenssin jälkeen.
Sadan päivän rukouskampanja alkoi Krakovassa tammikuussa, -
ja se päättyy nyt tänne Jerusalemiin.
Tässä yhdistyvät kaksi asiaa.
Ensinnäkin Jumalan ajoitukset ja ajanjaksot. Hän on niiden Herra.
70 vuoden ajanjakso on merkittävä, raamatullinen ajanjakso.
Se osuu nyt yksiin taivaan merkkien -
eli verikuiden ja auringonpimennyksen kanssa.
Herra marssittaa eteemme siis mah- dollisuuden ja profeetallisen hetken.
Toinen tärkeä asia on, miten se kos- kettaa sydäntämme ja henkeämme -
ja miten tartumme hetkeen hengessä ja rukouksessa.
Näiden kahden asian pitää yhdistyä, jotta hengellinen sysäys viriää.
Ajoitus on tärkein.
On olemassa aikoja ja aikakausia.
Elämme murrosvaihetta niin poliittisesti kuin hengellisestikin.
Poliittisesti on käsillä myös ajankohta, -
jolloin kansakunnat muistelevat 70 vuoden takaisia tapahtumia -
ja pohtivat seitsemänkymmenennen voitonpäivän juhlimisen merkitystä.
Miten se liittyy antisemitismin nousuun maailmalla ja Euroopassa?
Miten se liittyy Israelin eristämiseen kansainvälisestä yhteisöstä?
Ja miten asiat voivat mennä niin pieleen -
seitsemässäkymmenessä vuodessa?
En ole nähnyt ― se on voinut mennä minulta ohikin ―
mutta en ole nähnyt todellista parannuksentekoa -
siitä, mitä Kreikan ja Rooman valtakunnat aiheuttivat juutalaisille.
Päinvastoin, eurooppalaiset ylpeilevät perinnöllään ja sanovat, -
että olemme Kreikan ja Rooman todellisia perillisiä.
EU:n perussopimus, ns. Rooman sopimus, allekirjoitettiin Roomassa.
Esimerkiksi Brysselin kaupungissa -
hallitsevin monumentti -
on "Jerusalemin kuninkaan" eli kuningas Balduinin patsas.
Hän oli nykypäivän Hitler.
Sanotaan kaunistelematta: hän oli nykypäivän Hitler.
Tarkastellaanpa, mitä kreikkalaiset tekivät Jerusalemissa -
ja mitä roomalaiset tekivät Jerusalemissa.
Kun näin luvut ensimmäistä kertaa, järkytyin.
"Miksi en ole koskaan kuullut tästä?" ajattelin.
Se oli suhteessa holokaustiin verrattavissa oleva katastrofi.
Se on meidän perintömme eurooppalaisina.
Tarkastellaanpa Euroopan DNA:ta.
Ei ole kovin vaikeaa selittää, mikä on Eurooppa: -
historiantutkijoista valtaosa yhtyy ajatukseen, -
että Eurooppa rakennettiin kolmelle kukkulalle: Ateenaan, -
Roomaan ja Jerusalemiin.
Nämä kukkulat ja niiden edustamat asiat ovat yhteensovittamattomat.
Sitä ei opeteta kouluissa eikä siitä puhuta tämän päivän Euroopassa, -
mutta tämä on se taistelu, jota me nyt käymme.
Euroopassa on yritetty sulattaa yhteen nämä eri ajatusmaailmat.
Tarkoitan tietenkin hellenististä kulttuuria -
ja Rooman valtakunnan edustamia asioita.
Mutta Jerusalem ei ole vain yksi kolmesta kukkulasta.
Se on jotakin täysin erilaista.
Tämä on taistelu Siionin poikien ja Kreikan poikien välillä.
On olemassa eräs piirre, -
joka määrittää eurooppalaista kulttuuria ja identiteettiä.
Sillä on kyky tai luonnollinen taipumus ojentautua -
joko kohti hyvää tai pahaa.
Historiasta tiedämme, että se on ojentautunut kumpaakin kohti.
Voisiko ECI:llä tämän eurooppa- laisen identiteetin ilmentymänä -
olla kutsuna tavoittaa?
Kuten Harald on toiminut kansain- välisen rukouskampanjan parissa, -
olisiko meillä kutsu mennä maan neljälle kulmalle, -
ei imperialistisella ylpeydentunteella, vaan nöyränä?
Uskon, että se on asia, joka muuttaa kaiken.
Koemme tätä nyt, ei ehkä ensi kertaa, mutta tavallaan ensi kertaa.
Maailmanlaajuinen aloite lähti Euroopasta maailman kansakuntiin.
Se kutsui kokoontumaan ja tekemään parannusta.
Koska, kuten Paavali sanoi, olemme syntisistä suurimpia.
Kun sanomme tämän, se ei ole yksin Saksan ongelma.
Tiedämme, että antisemitismin juuret -
ulottuvat paljon syvemmälle Euroopassa.
Voimme viedä eteenpäin tätä pelastavaa kutsua Euroopasta -
tavoittamaan, vaikuttamaan tutkimaan ja menemään maan ääriin.
Se pitää tehdä nöyränä ja siksi, koska Euroopan historia -
on ainutlaatuinen muiden maanosien historiaan verrattuna -
juutalaiskansan suhteen. Se on häpeän historia.
Se ei anna aihetta ylpeilyyn.
On sanottava: "Kuulkaa! Olemme kokeneet tämän aiemminkin.
Haluamme nöyrimmin varoittaa teitä, ennen kuin on liian myöhäistä."
Siihen liittyy sydämen pehmittämistä -
ja sen ymmärtämistä, että Jumala rakastaa kansakuntiamme.
Että Hän haluaa siunata kansakuntiamme ja pelastaa ne.
Tulin ymmärtämään sen saksalaisena monta vuotta sitten -
pitkän ja syvällisen prosessin päätteeksi.
Siihen sisältyi identiteettikriisi saksalaisena.
Sitä jatkui melko pitkään vielä senkin jälkeen, kun tulin uskoon 16-vuotiaana
Sitten ymmärsin, että Jumala haluaa ensiksikin pelastaa, siunata -
ja jakaa rakkauttaan, -
jopa kansallisella tasolla minun, sinun ja meidän kansoissamme.
Annan tunnustusta profeetallisen esi- rukouksen juurelle ja kasvualustalle.
Sen on kuitenkin tuotettava hedelmää samojen tiimien ja henkilöiden kautta-
tekoina ja toimintana päättäjien tasolla.
En tiedä, oletteko löytäneet sitä aihetta käsitteleviä kirjoja.
On hyvin harvoja esimerkkejä ja elämäkertoja sen tien kulkijoista.
Tietysti, ja kiitän siitä Jumalaa, -
valaisevimmat kirjat ovat Raamatussa.
Ne kertovat Joosefista, Danielista ja Esteristä.
He vaelsivat siinä hengessä ja voitelussa.
He olivat papillisia vaikuttajia, -
joilla oli kuninkaallinen ja hyvin konkreettinen tehtävä -
heihin vihamielisesti suhtautuvassa yhteiskunnassa.
Tällainen tapa, jossa Herran kanssa vaelletaan -
salaisessa kammiossa ja korkeilla, päätöksenteon tasoilla, -
edustaa hyvin väkevästi heprealaista ajattelua.
Tarkoitan, että se on vastoin kreikkalaista ajattelua.
Olemme tottuneet toisenlaiseen. Sanomme: "Tuolla ovat rukoilijat -
ja tuolla ammattilaiset."
"Nuo osaavat erottaa profeetallisesti kehityssuuntauksia ja ajoituksia, -
ja nuo kykenevät toteuttamaan asiat ammattimaisesti ja konkreettisesti."
Mutta Jumala yhdistää näitä kahta ulottuvuutta.
Olisi ylimielistä väittää, että tätä tehdään ensi kertaa, -
mutta sanon, että Israeliin voidaan suhtautua myös niin, -
että sitä tarkastellaan konfliktin ja politisoituneen tilanteen ulkopuolella.
Tiedämme, että on olemassa monen monituista valtiota, -
jotka haluavat lähentää suhteitaan Israeliin.
Ne eivät ole tähän mennessä pystyneet siihen -
jäsennellyllä ja järjestäytyneellä tavalla.
ECI on pystynyt vaikuttamaan sen hyväksi -
esimerkiksi järjestämällä rakentavia virallisia lounastilaisuuksia.
Työn keskipisteenä ovat yhä Israel ja juutalaiskansa.
Uskomme, että Jumala on antanut meille tämän lähestymistavan, -
ja se on ollut hyvin hedelmällinen.
Kulttuuridiplomatian foorumi on vaikuttamispaikka, -
jonne haluamme koota kansakuntia kulttuuridiplomatian ääreen.
Se toteutuu hyvin luonnollisesti -
esimerkiksi aamiais- ja lounas- tapaamisissa sekä juhlatilaisuuksissa.
Tiedämme, että ne pohjautuvat suhteisiin.
Ihmisten suhteet syventyvät aivan eri tavalla, kun he aterioivat yhdessä, -
verrattuna siihen, että he tulevat konferenssiin -
ja vain kuuntelevat puhujia ja keskustelevat.
Kun katsotaan vaikkapa vuosi taaksepäin, -
esimerkiksi YK:ssa on nähtävillä merkittävää kehitystä.
Toivoimme ja rukoilimme sitä, mutta harva meistä uskoi siihen.
Mainitsen yhden esimerkin.
Pääsiäisenä järjestimme lounastilaisuuden, -
jossa juhlimme pääsiäistä ja juutalaisen pääsiäisjuhlan merkitystä.
Yksi YK-lähettiläs on vankka Israel-ystävä.
Kun hän saapui tilaisuuteen, hän kysyi meiltä: -
"Miten täällä on näin monta lähettilästä?
En ole aiemmin nähnyt heitä Israel-tilaisuuksissa."
Sillä hetkellä käsitimme, että olimme todistamassa jotakin tosi merkittävää.
Samaa sanovat israelilaiset.
Tämä tietty lähettiläs oli meille todella todiste siitä, -
että se ei ollut mitään tavallista.
Se oli jotakin ennen kokematonta YK:ssa: -
lounastilaisuudessa oli 36 maan edustajia, valtaosin YK-lähettiläitä, -
kunnioittamassa kaikkea, mitä juutalaiskulttuuri ja -kansa edustavat.
On tärkeää tietää, että Israelilla on paljon enemmän ystäviä -
kuin lehdissä kirjoitetaan tai kyselytutkimukset osoittavat.
Puuttuva linkki on juuri tämä: -
luoda Israel-ystäville paikka, jossa he voivat ilmaista ystävyyttään.
Uskomme, että kulttuuridiplomatian foorumilla -
voi olla siinä ratkaiseva rooli.
Olemme tehneet historiaa jo yhden vuoden jälkeen.
Käynnistimme aloitteen San Remossa 12.5.2014.
Jo yhdessä vuodessa olemme nähneet, miten kaikki nämä kansat -
ilmaisevat kiinnostuksensa, tukensa ja halunsa lähentyä juutalaiskansaa.
Ja mielestäni mahdollisuudet ovat valtavat.
Mutta me tarvitsemme myös tukea ja rukouksia.
Tämä ei ole mikään numeropeli, -
jossa me tai joku muu olisi kyllin älykäs ja laittaisi palikat yhteen.
On ilmeistä, että taistelua käydään -
maiden johtajien sydämestä ja mielestä.
Olemme kehittelemässä myös prosessia, -
että YK:n yleiskokouksessa olisi ryhmittymä, -
niin kutsuttu "juutalais-kristillinen ryhmä".
Se tunnustaisi selvästi arvot ja periaatteet, -
jotka juutalaiskansa on lahjoittanut kansainväliselle yhteisölle.
Uskon, että olemme lähempänä tämän näyn toteutumista nyt -
kuin vuosi sitten.
Kun tästä puhuu ihmisille, kaikki tajuavat: -
"Eikö YK:ssa ole yhtään kristillistä tai juutalaista ryhmää?
Miten se on mahdollista?" Se käy järkeen.
Jopa israelilaiset ja juutalaiset järjestöt ovat yllättyneitä: -
"Eikö ole juutalaista tai israelilaista ryhmää? Miten se on mahdollista?"
Se on asia, joka yhtäkkiä kirkastuu kaikille, -
mutta jonkun on tuotava se ensin esiin.
Ajoitus on hyvin tärkeä.
Kun ajoitus on oikea, kaikki sujuu nopeammin -
kuin Jumalan suunnitelman ulkopuolella.
Peli ei ole vielä pelattu. Toinen puoliaika on vasta alkanut.
Toinen puoliaika tulee tarjoamaan meille mukavia yllätyksiä.
Suomennos: Marianne Tenetz