KUNINGRIIGI TUUL
Tere tulemast taas saatesarja Kuningriigi tuul.
Teise Maailmasõja lõpust möödus 2015. a suvel 70 aastat.
Seekord vaatame, milline murrang toimub maailmas
70 aastat pärast II Maailmasõja lõppu.
See on esimene kolmest saatest, kus selle teemaga tegeleme.
Täna süveneme sellesse,
miks on Iisrael faktor, mis jagab nii kristlasi kui rahvaid,
kuid on hakanud neid ka uuel moel ühendama.
Muutuse etapist
rääkis 2015. a kevadel korraldatud 100 päeva palvekampaania.
See algas jaanuaris
Auschwitzi koonduslaagri vabastamise 70. aastapäeval Krakovis
ja lõppes mais Jeruusalemmas,
70 aastat pärast seda, kui Euroopas lõppes II Maailmasõda.
100 päeva palveüritus ehk Global Prayer Call
oli Saksa usklike algatus.
Nad kutsusid maailma kristlasi
palvetama oma riikide suhete eest juutide ja Iisraeliga.
Kampaanias osales ca 60 riiki.
Mu südames oli algusest peale eesmärk,
et maailma eestpalvevõrgud, -liikumised, -juhid ja kogudused
ning eriti need,
kel on mingi arusaam Iisraeli eest palvetamise ilmutusest,
täiendaksid seda pühendumust palvega oma rahva eest.
Kuningriigi tuule sarja 19. osas
vaatasime juba täpsemalt 100 päeva palveürituse tausta.
Rahvad on teel Otsuseoru suunas, kus nad kõik peavad valima,
kas on Iisraeli poolt või vastu.
Kui Jeesus naaseb, jagab Ta riigid kahte gruppi nende suhtumise järgi
Tema vähimaisse vendadesse juutidesse.
Rahvad tulid Harald Eckerti südamesse,
kui Saksa usklikud hakkasid palvetama
70 aasta eest toimunud maailmasõja
ja juutide hävinguga seotud asjade pärast.
Eckert osales Saksamaal toimunud rahvuslikus meeleparandusprotsessis
algusest peale.
See on seotud 70-aastase perioodiga Taanieli raamatu 9. peatüki eeskujul.
Taaniel parandas meelt Iisraeli rahva, kuningate ja prohvetite eest,
et Jumal võiks andestada ja sekkuda ning nad pagulusest tagasi tuua.
2003. a jaanuaris, 70 aastat pärast Hitleri võimuletulekut 1933. a,
kogunesime Saksamaal Maarja õdede kogukonnas,
et parandada meelt oma isade pattudest.
Jätkasime seda. Olime Nürnbergis 70 aastat pärast Nürnbergi seadusi,
Münchenis 70 aastat pärast Kristallööd
ja Berliinis 70 aastat pärast Wannsee konverentsi.
Jaanuaris algas Krakovis 100-päevane palvekampaania,
mis lõpeb nüüd siin Jeruusalemmas.
Taaniel on eeskujuks, kuidas palvetaja haarab kinni Jumala Sõna tõotusest.
Jumal lubab õnnistada rahvaid Iisraeli kaudu
ja nüüd on palvetajail aeg sellest Jumala tõotusest kinni haarata.
Siin ühenduvad kaks asja.
Esmalt Jumala ajastus ja hooajad. Tema on nende Issand.
70-aastane periood on oluline piibellik periood.
See langeb nüüd kokku taeva märkide
ehk verekuude ja päikesevarjutusega.
Issand pakub meile võimalust, üht prohvetlikku hetke.
Teiseks on tähtis, millist vastukaja leiab see meie südames ja vaimus
ning kuidas sellest hetkest vaimus ja palves kinni haarata.
Need kaks asja peaksid ühinema, et asi vaimus hoogu saaks.
Saja päeva palve taga oli kolm Iisraeli ühendust:
Christians for Israel, European Coalition for Israel
ja Ebenezer Operation Exodus.
Neid kõiki ühendas arusaam,
et nüüd, 70 aastat pärast II Maailmasõja lõppu
liiguvad rahvad uude etappi.
Tomas Sandell Soomest on European Coalition for Israel'i juht.
Ühendus tegutseb rahvusvahelise poliitika ladvikus.
Temagi on nõus mõttega, et maailm on murrangufaasis.
Tähtsaim on ajastus.
On olemas ajad ja hooajad.
Elame uue hooaja lävepakul nii poliitiliselt kui vaimselt.
Poliitiliselt on käsil aeg,
mil rahvad meenutavad 70 aasta taguseid sündmusi
ja mõtisklevad 70. võidupäeva tähistamise tähenduse üle.
Kuidas on see seotud maailmas ja Euroopas kasvava antisemitismiga?
Kuidas on see seotud Iisraeli isoleerimisega
rahvusvahelisel areenil?
Ja kuidas võivad asjad
70 aastaga nii metsa minna?
Metsa on Euroopas läinud see,
et täna on suhtumine juutidesse peaaegu sama negatiivne
kui enne II Maailmasõda.
See pole Euroopas siiski üllatus,
sest Euroopa antisemitismil on sügavad juured.
Eurooplased osalesid juutide ulatuslikus massimõrvas Iisraelis
Kreeka ja Rooma impeeriumite ajal
ning ristiretkede käigus keskajal.
Euroopa ei omista endiselt erilist tähtsust
juudi rahva kaudu tulnud õnnistusele
ja austab pigem neid, kes on juute hävitanud.
Ma pole näinud - ehk olen selle maha maganud -,
aga ma pole näinud tõelist meeleparandusliikumist
sellest, mida Kreeka ja Rooma riigid juutidega tegid.
Vastupidi, eurooplased uhkustavad oma pärandiga, öeldes,
et oleme Kreeka ja Rooma tõelised järeltulijad.
EL põhiseadus, nn Rooma leping allkirjastati Roomas.
Ja näiteks Brüsseli linnas
on prominentseks monumendiks
nn Jeruusalemma kuninga ehk kuningas Baudouini sammas.
Ta oli toonane Hitler.
Ärgem ilustagem seda. Ta oli toonane Hitler.
Kui vaadata, mida tegid Jeruusalemmas kreeklased
ja mida tegid roomlased,
siis esmakordselt neid arve nähes sain šoki.
Mõtlesin: "Miks ma sellest kunagi kuulnud pole?"
See oli mõõtmetelt holokaustiga võrreldav katastroof.
See on meie pärand eurooplastena.
EL-i põhiseadust koostades jäeti sealt meelega välja
kõik viited Jumalale ja Euroopa kristlikule pärandile.
Kui vaadata Euroopa DNAd,
pole väga raske selgitada, mis Euroopa on.
Enamik ajaloouurijaid nõustub,
et Euroopa ehitati kolmele künkale:
Ateena, Rooma ja Jeruusalemma künkale.
Need künkad ja asjad, mida nad esindavad, ei sobi kokku.
Seda ei õpetata koolides ega räägita tänapäeva Euroopas,
kuid asume just keset seda võitlust.
Euroopas on püütud neid kaht mõttemaailma kokku sulatada.
Pean silmas muidugi hellenistlikku kultuuri
ja Rooma riigi esindatud asju.
Kuid Jeruusalemm pole vaid üks neist kolmest künkast.
See on midagi täiesti erinevat.
See on võitlus Siioni poegade ja Kreeka poegade vahel.
Sellest võitlusest räägib juba prohvet Sakarja:
"Sest ma vinnastan enesele Juuda nagu ammu,
panen Efraimi nooleks peale.
Ja ma õhutan su pojad, Siion, sinu poegade kallale, Jaavan (Kreeka)
Ma teen sind kangelase mõõga sarnaseks." Sk 9.13
Kreeka ja juudi-kristlik maailm on kokkusobimatud,
kuna kreeka mõtlemine lähtub inimesest
ja juudi-kristlik mõtlemine Jumalast.
Inimkeskse ja jumalakeskse maailma kokkupõrge
algab siiski juba kaua enne antiikaega.
Piibel räägib, kuidas inimkond kogunes Paabeli linna,
et ehitada monumenti inimesele ja inimkätega loodud suhetele.
Jumalat ei rõõmustanud,
et inimkond ühendas jõud Tema ja Tema plaanide vastu töötamiseks.
Ta ajas inimeste keeled segamini ja hajutas rahvad mööda ilma laiali.
Baabüloni ebajumalakummardamise keskelt
kutsus Jumal endale ühe mehe ehk Aabrahami, kes Temasse uskus.
Temast sünnitas Jumal oma rahva Iisraeli.
Jumala rahvale Iisraelile
on läbi inimkonna ajaloo pannud vastu need,
kes Paabeli kombel inimese Jumalast kõrgemale tõstavad.
Iisrael on siiski keskmeks alati, kui Jumal rahvaid ühendab.
Inimeste tehtud rahvaste osadusse Iisrael seevastu ei mahu.
Näiteks Rooma impeeriumi pärija Euroopa Liit
ei aktsepteeri Iisraeli neis piirides, mille on määranud Jumal.
ÜRO Inimõiguste Komisjon on aga oma eksistentsi vältel
mõistnud Iisraeli hukka tihemini kui kõiki teisi riike kokku.
Inimesest lähtuv kreeka humanism on siiski ka kirikuisse tunginud.
Nii on paljud kristlikud kirikud ehitanud oma alused
Piibli asemel peamiselt just kreeka-rooma mõtlemisele.
Need kirikud hülgavad Piiblist just selle,
mis on seotud Iisraeli rahva ja maaga.
See on saanud eriti ilmsiks pärast seda,
kui Iisraeli riik tekkis maaalale, mille Jumal talle tõotanud oli.
Kreeka-rooma mõtlemise omaks võtnud kirik
on endiselt selle vastu.
Näiteks Roomas asuv Vatikan
allkirjastas 2015. a juuni lõpus lepingu
kus nimetab Palestiina omavalitsust Palestiina riigiks,
kinnitades sellega oma pürgimust
jagada kaheks Iisraelimaa ja Jeruusalemm.
Ka Kirikute Maailmanõukogu
seisab avalikult Iisraelimaa ja Jeruusalemma jagamise eest
ning pooldab juutide väljaajamist Juudast ja Samaariast.
Inimkond on jõudnud aega,
kus jagunemine Iisraeli poolt või vastu muutub üha teravamaks.
Varem või hiljem peavad kõik seisukoha võtma.
Enne II Maailmasõda polnud Euroopas peaaegu keegi juutide poolt.
Nüüd, 70 aastat hiljem,
on Euroopa kristlased meelt parandanud
ja Euroopast on hakanud tulema algatusi
rahvaste ja usklike äratamiseks Iisraeli toetama.
Eksisteerib üks omadus,
mis iseloomustab Euroopa kultuuri ja identiteeti.
Sel on võime või loomuomane kalduvus
suunduda kas hea või halva poole.
Ajaloost teame, et see on liikunud mõlemas suunas.
Kas ECI kutseks selle euroopaliku identiteedi ilminguna
võib olla rahvasteni jõudmine?
Nagu Harald on töötanud rahvusvahelise palvekampaaniaga,
kas meil võib olla kutse minna maailma nelja nurka,
mitte imperialistliku uhkustundega vaid alandlikult?
Usun, et see on asi, mis muudab kõik.
Kogeme seda nüüd, ehk mitte esimest korda, aga teatud mõttes küll.
Ülemaailmne algatus Euroopast maailma rahvastele
kutsub kogunema ja meelt parandama.
Kuna, nagu Paulus ütles, oleme patuste seas suurimad.
Kui seda ütleme, pole see ainult Saksamaa probleem.
Teame, et antisemitismi juured
ulatuvad Euroopas palju sügavamale.
Võime seda päästvat kutset Euroopast edasi viia,
et see jõuaks, mõjutaks, uuriks ja liiguks maailma äärteni.
Seda tuleb teha alandlikult ja seepärast, et Euroopa ajalugu
on võrreldes teiste mandritega juutide suhtes unikaalne.
See on häbiväärne ajalugu.
Nii et uhkustamiseks põhjust pole.
Tuleb öelda: "Kuulge, oleme seda varemgi kogenud.
Tahame teid alandlikult hoiatada, enne kui liiga hilja on."
Kuigi rahvaste ja juutide suhteis on paljugi metsa läinud,
on Jumal rahvastele uue võimaluse andnud.
Ta kutsub rahvaid veel kord suhtesse oma rahva Iisraeliga.
Nüüd, kui eksisteerib Iisraeli riik,
annab see täiesti erilisel viisil võimaluse ka riikidele
Iisraeli rahva kõrval seismiseks.
Ka usklikel on selles Jumala plaanis oma koht.
Sellega on seotud südame pehmenemine
ja selle mõistmine, et Jumal armastab meie rahvaid
ning et Ta tahab õnnistada meie rahvaid ja neid lunastada.
See jõudis mulle sakslasena kohale mitme aasta eest
pika ja sügava protsessi lõpus.
See hõlmas identiteedikriisi sakslasena
ja kestis veel üsna kaua pärast 16-aastaselt usule tulekut.
Siis mõistsin, et Jumal tahab esmalt lunastada, õnnistada
ja oma armastust jagada,
isegi rahvuslikul tasandil minu, sinu ja meie rahvaste seas.
Kõik algab Jumalaga kohtumisest ja palves kuulamisest.
Väljakutseks on viia Jumala räägitud asjad
rahvuslikule ja rahvusvahelisele tasandile.
Tahan tunnustada prohvetlikkuse ja eestpalve juurt ja kasvulava.
See peab siiski kandma vilja samade tiimide ja isikute kaudu
tegude ja tegevusena otsustajate tasandil.
Ma ei tea, kas olete leidnud seda teemat puudutavaid raamatuid.
On väga vähe näiteid ja elulugusid sellel teel käinute kohta.
Muidugi, ja tänan selle eest Jumalat,
et kõige valgustavamad raamatud on Piiblis.
Need räägivad Joosepist, Taanielist ja Estrist.
Nemad käisid selles vaimus ja võidmises.
Nad olid preesterlikud isiksused,
kel oli kuninglik ja väga konkreetne ülesanne
keskkonnas, mis neisse vaenulikult suhtus.
Selline viis, kus Issandaga käiakse
salakambrites ja kõrgel avalikul tasemel,
on väga heebrealik.
Pean silmas, et see on vastuolus kreeka mõtlemisega.
Oleme harjunud teistmoodi tegema. Ütleme: "Seal on palvetajad
ja seal professionaalid."
"Nood oskavad prohvetlikult eristada arengusuundi ja ajastust
ja nood suudavad asju ellu viia professionaalselt ja nähtavalt."
Kuid Jumal ühendab need kaks dimensiooni.
Üks palvest lähtuv maailma juhtide seas töötav ühendus
on European Coalition for Israel.
ECI teeb ÜROs pioneeritööd selleks,
et rahvad võiksid teha valiku Iisraeli kõrval seismiseks.
Oleks upsakas väita, et seda tehakse esmakordselt,
kuid ütlen, et Iisraeli võib suhtuda ka nii,
et seda vaadeldakse lahus konfliktist ja politiseeritud olukorrast.
Teame, et eksisteerib mitmeid erinevaid riike,
kes tahavad Iisraeliga suhteid parandada.
Nad pole saanud seda seni teha
organiseeritud viisil.
ECI on saanud sellele kaasa aidata,
näiteks korraldades positiivses võtmes ametilõunad.
Töö keskmeks on siiski Iisrael ja juudi rahvas.
Usume, et Jumal on andnud meile selle lähenemisviisi
ja see on väga viljakas olnud.
ECI töövahend kannab nime Kultuuridiplomaatia Foorum.
Kultuuridiplomaatia Foorum on platvorm,
kus tahame koguda rahvaid kokku kultuuridiplomaatia kaudu.
See teostub väga loomulikult,
näiteks hommiku- ja lõunasöögi- kohtumistel ja vastuvõttudel.
Teame, et need põhinevad suhetel.
Inimesed suhtlevad teisiti, kui nad koos leiba murravad,
erinevalt sellest, kui nad tulevad konverentsile
ning lihtsalt kuulavad argumente ja vaidlevad.
Kultuuridiplomaatia Foorumi kohtumistel
on juba esimese aastaga toimunud täiesti pretsedendituid asju.
Kui vaadata aasta tagasi,
siis näiteks ÜROs on näha märkimisväärset arengut.
Lootsime ja palvetasime seda,
kuid vähesed meist uskusid, et see võib tõesti juhtuda.
Toon ühe näite.
Paasapüha eel korraldasime lõunasöögiürituse,
kus tähistasime paasapüha ja juutide paasapüha tähendust.
Üks ÜRO suursaadik on väga Iisraeli-sõbralik.
Kui ta üritusele saabus, küsis ta meilt:
"Kuidas siin nii palju saadikuid on?
Ma pole neid varem Iisraeli-meelsetel üritustel näinud."
Sel hetkel mõistsime, et olime tunnistajaiks millelegi erilisele.
Sama ütlevad ka iisraellased.
Too saadik on meile tõestuseks sellest,
et see polnud midagi tavalist.
See oli midagi ÜROs enneolematut:
lõunasöögiüritusel oli esindajaid 36 riigist, peamiselt ÜRO saadikuid,
austamas kõike, mida esindavad juudi kultuur ja rahvas.
Rahvad on nüüd, 70 aastat pärast II Maailmasõda,
oma suhetes Iisraeliga pooli valimas.
On tähtis teada, et Iisraelil on palju rohkem sõpru,
kui lehtedes kirjutatakse või küsitlused näitavad.
Puuduvaks lüliks ongi just see:
luua Iisraeli sõpradele koht, kus saab oma sõprust väljendada.
Usume, et Kultuuridiplomaatia Foorumil
võib selles otsustav roll olla.
Oleme teinud ajalugu juba ühe aastaga.
Käivitasime algatuse San Remos 12.05.2014.
Juba ühe aastaga oleme näinud, kuidas kõik need rahvad
väljendavad huvi, toetust ja valmidust juudi rahvale läheneda.
Ja minu meelest on võimalused tohutud.
Kuid meiegi vajame toetust ja palveid.
See pole mingi numbrimäng,
kus meie või keegi teine oleks piisavalt tark
selle kõige kokkuliitmiseks. On ilmne, et see on võitlus
riigijuhtide südamete ja meelte pärast.
ÜROs hääletavad riigid enamasti blokkide järgi, kuhu nad kuuluvad.
Arendame ka protsessi,
kus ÜRO peaassambleel oleks omaette blokk
nn juudi-kristlikule grupile.
See tunnustaks selgelt väärtusi ja põhimõtteid,
mille on kinkinud maailmale juudi rahvas.
Usun, et oleme nüüd lähemal selle nägemuse realiseerumisele
kui aasta eest.
Samal ajal, kui paljud on pöördunud Iisraeli vastu,
on esimest korda ÜRO ajaloos tekkimas blokk,
mille kaudu riigid võivad väljendada, et on Iisraeli poolt.
Kui sellest inimestele rääkida, mõistavad kõik:
"Kas ÜROs pole ühtki kristlikku või juudi rühmitust?
Kuidas see võimalik on?" See oleks ju mõistlik.
Isegi Iisraeli ja juudi ühendused on üllatunud:
"Kas tõesti pole juudi või Iisraeli gruppi?"
Äkitselt on see kõigile arusaadav,
kuid keegi peab selle ideega lagedale tulema.
Ajastus on väga tähtis.
Kui ajastus on õige, sujub kõik kiiremini
kui väljaspool Jumala plaani.
Euroopas on II Maailmasõja ajalooga tegeletud
ja sellest meelt parandatud.
Nüüd loob Euroopast alanud palve rahvaste ja Iisraeli suhtes juba uut.
Mäng pole veel mängitud. Teine poolaeg on alles alanud.
Teine poolaeg pakub meile meeldivaid üllatusi.
70 aastat pärast II Maailmasõda
oleme siirdumas uude etappi rahvaste ja Iisraeli suhetes.
Sellega on oluliselt seotud see,
mis toimus 2015. a jaanuaris Krakovis.
Jätkame sel teemal järgmises saates. Palvetame koos.
Aitäh, Isa, selle eest, mida praegu maailmas teed
ja Sinu suure armu eest rahvaste suhtes.
Aitäh, et Sinu omad saavad osaleda selles, mida Sa rahvaste seas teed.
Palume Jeesuse nimel. Aamen.
Kuningriigi tuule saadete tootmist saab ka rahaliselt toetada.
Võid helistada TV7 Eesti kanali annetustelefonil:
900 1777 (kõne hind 7 euri),
teha ülekande ekraanil nähtavatele või Taevas TV7 arvelduskontodele
Swedbank EE052200221048388411 SEB EE441010220109461019
Saaja: Taevas TV7 Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri