Tämän päivän haastateltavat olen tavannut vuosia sitten metsässä.
Eli he ovat muun muassa luontoihmisiä.
Lämpimästi tervetuloa Kulmakivi-ohjelmaan -
Eila ja Reijo Jussila Jyväskylästä. - Kiitos.
Kertokaa tähän alkuun pieni katsaus siitä, -
keitä ovat Eila ja Reijo eli 'Retse'?
Tosiaan Jyväskylästä ollaan.
Meillä on 4 lasta: 2 poikaa ja 2 tyttöä.
Meillä on 6 lastenlasta -
ja seitsemäs on syntymässä.
Laskettuaika on nyt 26. päivä, joten ihan piakkoin.
Pyhä luku täyttymässä. - Kyllä.
Olen ollut tässä eläkkeellä, ja Eila on jäämässä.
Urheilu ja lapset ovat yhdistäneet teitä aikojen kuluessa.
Kertokaa, miten?
Liikunta on kuulunut aina meidän perheeseen -
ja oikeastaan jokaiseen päivään.
Tosiaan tykätään luonnossa kulkemisesta.
Kun lapsetkin olivat ihan pieniä, teimme paljon retkiä metsässä.
Sitten olen hiihtänyt kilpaa.
Ja saanut pokaaleitakin. - No joo on tullut.
Edelleen lapset ovat jollain tavalla liikunnan parissa.
Minulla on tähtäimessä, -
kun ensi helmikuussa olisi Vuokatissa -
veteraanien maailmanmestaruuskisat. - Ohhoh.
Sinne, jos kaikki hyvin menee, olen menossa. - Tähtäät.
Joku puhuja sanoi joskus jollekin nuorelle parille, -
että toinen toistenne tukemisessa kilpailkaa.
Tuntuu, että sitä te varmaan olette tehneet.
Paljon me edelleen ollaan perheenäkin haluttu pitää yhteyttä -
ja kokoonnumme yhteen syömään ja tälleen. Se on semmoinen...
Miten löysitte uskontielle alun perin. Mitä tapahtui?
Olen kasvanut uskovassa kodissa.
Siellä on kuunneltu jumalan- palveluksia ja käyty kirkossa.
Mutta varsinainen uskonratkaisu tuli sitten aikuisiällä.
Oli niin, että sisarukseni tulivat ensin uskoon,
vähän ajan välein.
Sitten siskoni tyttö tuli uskoon, -
ja minä sanoinkin siinä, että minä olen varmaankin seuraava.
Sanoin sen vähän vitsinä. Ja niin siinä sitten kävi. - Niin.
Mites Reijolle? - Mulla se oli sitten aika erikoinen.
Oli tällainen vihko -
ja päätin alkaa pitämään päiväkirjaa 1.6.1992.
Aluksi siinä oli ihan tavallisia asioita arkipäivistä.
Sitten 29.7.1992 -
jouduin töissä kesäloman tuurausaikaan tekemisiin -
Päivän Sanan äänityksen kanssa.
Se ei onnistunut, ja jouduin selvittelemään sitä.
Päivän aikana kuuntelin kertomusta Samuelista.
Herra kutsui Samuelia.
Olen kirjoittanut tänne: "Herra kutsui Samuelia -
ja kolmannella kerralla Samuel ymmärsi ja sanoi: -
Puhu, palvelijasi kuulee." Tämä jotenkin sai minut miettimään.
Sanoin varmaan itsekin siinä: "Puhu, palvelijasi kuulee."
Siitä pari päivää eteenpäin, -
3.8. Eila soitti Sekeille, Leilalle ja Hannulle.
He pyysivät meitä rukouspiiriin tutustumaan.
5.8. täällä lukee: "Olimme Sekeillä rukouspiirissä.
Oli keskustelua, rukouksia ja lopuksi meidän puolesta rukoiltiin.
Lopuksi Toivaisen Helga rukoili.
Helga sai sanat, ja siitä jäi mieleeni tämä, -
että hän sanoi, että tie on teille valmistettu."
Tämä oli oikeastaan ratkaisun päivä minulle.
Aloin miettiä näitä ja teinkin sen uskonratkaisun lopulta.
Joo. Mahtava siirto sinulta. - Kyllä.
Tähän liittyy toinenkin asia, tästä vihkosta vuosien päästä.
Meillä oli aika tiivistä se meidän seurakuntaelämä, uskonelämä.
Eila oli varsinkin aktiivinen.
Olin töissä aika paljon, yötä päivää joskus.
Sitten oli urheiluharrastukset, taloremontti ja meillä oli 4 lasta.
Meidän suhde oli aika rempallaan.
Se oli sellaista suorittamista vaan. - Ei ehtinyt kohtamaan.
Meidän tuttavat, Leila ja Hannu, huomasi ehkä tämän, -
ja houkuttelivat meidät avioliittoleirille.
Emme innostuneet siitä heti mutta lopulta lähdimme.
Tähän vaikutti se, että Sekit maksoi meidän varausmaksun.
Olen kirjoittanut tänne 11.7.1998, vuosia myöhemmin:
"Pieksämäen avioliittoleiri. Kaiken kaikkiaan mahtava ja antoisa leiri -
etenkin parisuhteen kannalta, ja lapsetkin viihtyivät hyvin.
Koimme syvästi monia tähän liittyviä asioita.
Tämä oli käännekohta koko elämää ajatellen."
Ajatella. - Näin se oli.
Miten Eila koki leirit?
No joo, se oli kyllä semmoinen käänteentekevä kokemus.
Mikä siinä kääntyi?
Varsinkin ensimmäisellä leirillä, se ilmapiiri oli ihmeellinen.
En ollut kokenut sellaista aiemmin.
Se oli niin hyväksyvä ja rakkaudellinen ilmapiiri.
Kun minulla on ollut huono itsetunto, en ole arvostanut itseäni ollenkaan.
Olen ajatellut, että muut ovat parempia ja ei minusta ole mihinkään.
En uskaltanut mitään. Mulla oli hirveä ihmispelko, -
mikä vaikutti meidänkin suhteessa.
Saatoin olla hirveän mustasukkainen.
Kun oli oikein paha olo, enkä tiennyt itsekään, mikä vaivaa, -
niin olin pitkän aikaa puhumatta mitään, olin mykkäkoulussa.
Se ei kyllä vienyt meidän suhdetta yhtään eteenpäin.
Kunnes siellä näimme ihmisiä, toisia pareja, -
joilla oli ihan samanlaisia ongelmia. Se jotenkin lohdutti, -
että he on päässeet eteenpäin niistä omista ongelmista.
Ensimmäinen leiriviikko oli hyvin hoitava.
Siellä sai ihan itkeä. Koko viikko oli itkemistä ja Jumalan hoitoa.
Jumala teki niin syvää hoitoa siellä.
Puhdistautumista? - Kyllä. - Ihana aloitus.
Olimme siellä kahtena vuonna ryhmäläisinä -
ja kolmantena vuonna ryhdyimme ryhmyreiksi.
Siitä lähti se meidän avioparityö. - Se on kestänyt tänne asti.
Edelleen, edelleen!
Olemme vapaaseurakunnan vastaavia tässä avioparityössä.
Kiitos Jumalalle.
Ainakin minä koen, että olemme päässeet eteenpäin -
ja uskon, että Retse on samaa mieltä. - Niin.
Totta kai tilanteita tulee, ristiriitoja tulee.
Olemme erilaisia, mutta se toisen hyväksyminen -
ja se, että pystymme käsittelemään asioita, -
eikä tarvitse mennä mykkäkouluun ja olla puhumatta.
Sillä tavalla olemme päässeet eteenpäin.
Kohtaamisen tuntuun helpommin ja useammin. Ihana asia.
Leiristä vielä, että siellä käsiteltiin meidän välisiä asioita, suhdetta.
Sen lisäksi tuli henkilökohtaisten asioitten käsittely:
Millaisia me ollaan, minkälaiset taustat meillä on -
ja miten nämä vaikuttavat aviosuhteeseen.
Auttoi ymmärtämään varmaan itseä ja toistakin paremmin.
Myös omien asioiden käsittelyä olemme jatkaneet vuosien ajan.
Eilahan kävi koulutuksiakin vielä lisäksi.
Haluatko Eila vielä lisätä jotain?
Kävin sielunhoitoterapiakoulutuksen -
Rauhan Majatalossa. - Joo.
Kävin myös bibliodraamakoulutuksen.
On varmaan auttanut itseäkin jäsentämään lisää ja lisää. - Kyllä.
Ja varmaan vähän muitakin auttamaan, ymmärtämään.
Aivan.
Sisäistä parantumista on varmaan tapahtunut paljon vuosien myötä.
Te olette tosiaan olleet avioliittotyössä pitkän rupeaman -
jo tähän päivään saakka.
Jossain vaiheessa teidät vihittiin uudestaan.
Kertokaa, miksi niin tapahtui ja miten koitte vihkimishetken?
Näiden asioiden jälkeen tuli sellainen tunne, -
että meidän pitäisi aloittaa uusi vaihe elämässä. - Uusi sivu.
Uusi sivu kääntää ja aloittaa se tällä tavalla, -
että osaisimme olla parempia suhteessa ja omassa perheessäkin.
Ottaa sielläkin kaikki asiat huomioon, eikä vain omia. - Joo.
Miten Eila koki vihkimishetken?
Siellä avioliittoleirillä oli saanut hyvää opetusta, -
joten ymmärsi sen, -
että pääsisi ihan puhtaalta pöydältä lähtemään eteenpäin.
Siinä tosiaan meidän seurakunnan pastori -
kävi meidät uudelleen siunaamassa avioliittoon -
ja siinä samalla oli meidän kodin siunaaminen.
Tavallaan sai jättää pois kaiken entisen, -
miten on toiminut ja mitä on tehnyt.
Tuleeko teille mieleen joku tapahtuma, -
jonka koitte Jumalan ihmeenä kohdallanne?
Ainakin tuo, jonka kerroin äsken, oli minulle ihme, -
ja vihkossa se oli muistutuksena siitä.
Varsinkin alkuvaiheessa palasin usein tähän vihkoon, -
että tämä varmasti on totta.
Niin. On mustaa valkoisella.
En voinut kieltää, että minulle on tapahtunut tällainen.
Täytyy olla nöyrä niiden asioiden suhteen.
Mitä Eilalle tulee mieleen?
Minulla ei ole mitään yksittäistä asiaa, -
mutta olen huomannut sen, -
että Jumala ihmeellisellä tavalla ilmestyy, -
kun käännymme Hänen puoleensa -
ja pyydämme, että Jumala johdattaisi.
Ihan jokapäiväisissä asioissa, ihan pienissä asioissa huomaa, -
miten asiat loksahtaa just kuten niiden pitää mennä.
Mikä Raamatun kohta merkitsee teille paljon?
1. Korintolaiskirje 13:1-3 "Vaikka minä puhuisin -
ihmisten ja enkelien kielillä, mutta minulla ei olisi rakkautta, -
olisin minä vain helisevä vaski tai kilisevä kulkunen.
Ja vaikka minulla olisi profetoimisen lahja -
ja minä tietäisin kaikki salaisuudet ja kaiken tiedon, -
ja vaikka minulla olisi kaikki usko, niin että voisin vuoria siirtää, -
mutta minulla ei olisi rakkautta, en minä mitään olisi.
Ja vaikka minä jakelisin kaiken omaisuuteni köyhäin ravinnoksi, -
ja vaikka antaisin ruumiini poltettavaksi, -
mutta minulla ei olisi rakkautta, ei se minua mitään hyödyttäisi."
Jos meillä ei ole rakkautta, ei meillä ole mitään.
Se oli tämän sanoma.
Ennen kaikkea tarvitsemme Jumalan rakkautta, agape-rakkautta.
Kun Jumala saa täyttää meitä Hänen rakkaudellaan, -
meillä voi olla jotain annettavaa.
Omissa voimissamme emme voi mitään.
Tarvitsemme Jumalan rakkautta, mikä pätee meidän parisuhteessakin, -
että jollain tavalla voisi osoittaa sitä rakkautta puolisolle.
Niinpä. Oliko Reijolla?
Mulla on Filippiiniläiskirjeen luku 3, jakeet 12 ja 14.
Tämä koko luku kertoo Paavalin uskosta.
Jae 12 alkaa näin:
"Ei niin, että jo olisin sen saavuttanut tai että jo olisin tullut täydelliseksi,
vaan minä riennän sitä kohti, että minä sen omakseni voittaisin, -
koskapa Kristus Jeesus on voittanut minut.
Veljet, minä en vielä katso sitä voittaneeni; mutta yhden minä teen: -
unhottaen sen, mikä on takana, ja kurottautuen sitä kohti, -
mikä on edessäpäin, minä riennän kohti päämäärää, -
voittopalkintoa, johon Jumala on minut taivaallisella kutsumisella kutsunut -
Kristuksessa Jeesuksessa."
Tämä oli ensimmäinen Raamatunkohta silloin -92, -
mihin paneuduin enemmän ja mietin sitä enemmän.
Se teki lähtemättömän vaikutuksen.
Kun sen lukee, se tuntuu edelleen hyvältä.
Pyhä Henki tulee sen kautta ja tekee hoitavaa työtään. - Joo.
Eila ja Reijo, ohjelma-aikamme alkaa nyt olla lopuillaan, -
mutta voisitteko vielä rukoilla tähän päätteeksi.
Kiitos, ylistys ja kunnia Herra Sinulle.
Sinä olet suuri ja voimallinen kaikkivaltias, Taivaallinen Isä.
Kiitetään Sinun rakkaudesta meitä jokaista kohtaan.
Kiitetään siitä, että Sinä haluat kutsua -
ja johdattaa jokaista ihmistä luoksesi, tuntemaan Sinut.
Kiitetään kaikesta Sinun työstä meidän jokaisen puolesta, -
jokaisen ihmisen puolesta.
Kiitos, että Sinä olet hyvä ja rakastava Isä -
ja Sinä pidät huolen meistä jokaisesta -
ja voit johdattaa meidän elämää kulkemaan Sinun totuudessa.
Kiitos, että Sinä voit vaikuttaa meidän perhekuntien yllä -
ja avioparien keskellä. Tee Sinä työtäsi perheiden keskellä.
Rukoilemme Sinun johdatusta.
Poista kaikki semmoinen, mikä ei ole tahtosi mukaista.
Rukoillaan, että voit vaikuttaa kaikkien sotienkin yllä.
Rukoillaan Sinun ilmestymistä. Kiitetään ja ylistetään Sinua.
Eila ja Reijo, kiitos, että tulitte ja -
jaoitte elämästänne tärkeitä asioita meidän kanssa.
Oli hyvä hetki. Kiitos. - Kiitos.
Ja siunaus ja lämpimät terveiset lapsille ja lastenlapsille kotiin.
Sanotaan. Kiitoksia.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist
Sinä myös löysit elävän veden lähelle. Löysit TV7:n äärelle.
Jotta TV7 pysyisi virtaavana, se tarvitsee tukeasi.
Voit soittaa sen numeroon 0600-02030.
Puhelun hinta on noin 13 euroa.
Tai voit lähettää tukesi tilille -
käyttämällä ruudussa näkyvää viitenumeroa 2448.
Saajana on Ristin Tuki ry.
Ohessa näkyy muutama muukin tukivaihtoehto, joista voit valita.
Kiitos, että olet mukana tässä. Nähdään, hei.