Eräs pastori kertoi minulle uskollisista seurakuntalaisistaan.
Silloin hän kertoi myös pariskunnasta, -
jonka saimme vieraaksemme tänään.
Eli olette lämpimästi tervetulleita Kulmakivi-ohjelmaan. - Kiitos.
Kertokaa alkuun, keitä olette ja mistä tulette?
Olen ihan supisuomalainen ja tulen tuolta Uuraisilta, -
vaikkakin olen ollut paljon muuallakin. - Niin.
Olen syntynyt Englannissa -
ja nyt olen asunut Suomessa ainakin vuodesta 2005 asti.
Yritän puhua suomea myös. - Oikein hyvä.
Kun olette kotoisin eri maista, -
niin millainen oli teidän polku sieltä kotitaustasta toistenne tapaamiseen?
[Puhuu englantia]
[Tulkkaus:]
Olin jäsenenä anglikaanisessa kirkossa, -
ja sitä kautta mulla oli siellä ystäviä.
Sitten lähdin sinne Wycliffien raamattukouluun -
kesällä vapaaehtoistyöhön.
Entäs Liisalla?
Opiskelin Suomessa englantia kielenkääntäjäkoulussa.
Siinä oli pakollinen harjoittelu Englannissa.
Silloin päätin lähteä Wycliffien raamattukurssille parina kesänä.
Siellä tapasimme toisemme.
Miten Jumalan tuli syttyi teissä?
Missä tulitte uskoon?
Olin noin 16-vuotias ja elämäni meni sellaiseen tilanteeseen, -
että en nähnyt enää, mikä on elämäni tarkoitus.
Olin siinä vaiheessa, että halusin jopa lopettaa oman elämäni.
En kerro koko tarinaa, koska se on pitkä, -
mutta itse Jumala puhui minulle.
Hän sanoi, että minun pitää tehdä jotain.
Hän sanoi, että minun täytyy kes- kustella tuntemani ihmisen kanssa.
Hän oli uskova.
Ja keskellä yötä menin tapaamaan häntä.
Hän oli kuuro osittain.
Hän oli täysin kuuro.
Ajattelin, miten voin herättää hänet keskellä yötä, -
koska hän on niin huonokuuloinen.
Kun koputin ovelle, niin hän tulikin sieltä -
ja sanoi: "Minä olen odottanut sinua."
Yhdessä keskustelimme silloin yöllä.
Aamun koittaessa annoin elämäni Jeesukselle.
Mites Liisalla?
Olen perheestä, jossa ei ollut uskovia.
Mutta jo rippikouluaikana Jumala puhui minulle uskonasioista.
Tavallaan tein jonkinlaisen ratkaisun silloin.
Mutta sitten se jäi siihen, koska ei ollut seurakuntayhteyttä.
Sitten menin vaihto-oppilaaksi Amerikkaan vuodeksi.
Siellä sairastuin vakavasti.
Olin aivan kuolemankielissä siellä sairaalassa.
Ja silloin...
Tässä on tärkeää se, kuinka joku ihminen voi kuulla Jumalan äänen.
Silloin edesmennyt Sirkka Saarnivaara, -
monet hänet tuntevatkin, oli kuullut, -
että siellä oli suomalainen tyttö sairaalassa heikkona.
Hän tuli tapamaamaan minua.
Olin hyvin heikko, ja pystyin vain sanomaan, -
kun hän kertoi Jeesuksesta, että haluan ottaa Jeesuksen elämääni.
Silloin elämäni muuttui aivan täydellisesti.
Parannuin myös hyvin nopeasti.
Ja se ei ole koskaan hävinnyt elämästäni, -
se rakkaus Jeesukseen siitä, mistä hän minut pelasti. - Niin.
Mutta siellä syttyi se palo, joka oli niin valtava.
Ajattelin, että kun palaan Suomeen ja kerron ihmisille, -
niin kaikki tulee uskoon, mutta ei. - Niin, voi että.
Siitä alkoi tavallaan se uskon palo.
Lähetystyö on ollut sydäntänne lähellä pitkän aikaa.
Kuinka se kutsumus koostui, -
ja miten se tuli kohti, tämä kutsumus siihen?
Kun tulin uskoon, niin jotenkin koin jo siinä vaiheessa, -
että paikkani ei tule olemaan Suomessa ihan jatkuvasti.
Rukoilin sitä ja -
oikeastaan tämän Wycliffien kautta Jumala puhui minulle lähetystyöstä.
Olin edelleen opiskelemassa Tampereella.
Jumala käytti monia muita ihmisiä, -
jotka ihmeellisellä tavalla vahvisti sen kutsun.
Voin sanoa melkein, että ne oli sellaisia tapauksia/tilaisuuksia, -
joita ei mitenkään voinut ihminen järjestää.
Tuntemattomilta tuli yhtäkkiä sana: "Jumala kutsuu sinut."
Se oli vahvistus, että ne ei ole vain minun omia ajatuksia, -
vaan Jumalalla on jotain varattuna minua varten.
Sitä kohti suuntasin sitten opiskeluaikana -
ja elämäni valinnat, myös aviopuolison valinnan, -
koska mulla oli vain yksi pyyntö Jumalalle.
Ensin sanoin, että en tarvitse aviopuolisoa.
Voin mennä yksin siihen työhön.
Sitten sanoin: "Jos haluat antaa puolison, -
anna sellainen, jolla on sama näky." Se oli ainoa.
Siinä vaiheessa joutui tekemään tärkeitä elämän valintoja.
Onko meillä todella se sama pitkäaikainen näky, -
että mennään yhdessä. - Aivan.
Se oli meidän valinta, että päätimme mennä naimisiin.
Se ei ollut valtava rakastuminen, vaan enempi...
Sekin on tullut ajan myötä.
Enempi oli: "Meillä on sama näky, eli yhdessä eteenpäin."
Täydennätte toisianne. Miten se meni Rogerilla?
Se myös alkoi Wycliffe- raamattukääntäjien työstä.
Herra johti minut sinne.
Ehkä alkuperäinen ajatus oli, että lähtisin Wycliffien työhön.
Sitten kun tapasimme toisemme, -
niin rukoilin: "Jumala, mikä on Sinun suunnitelma."
Jumala laittoi sellaisen syvän halun sydämeeni.
Ennen kaikkea se kohdistui Jumalan Sanaan.
Siinä Sanassa on meidän kutsu.
Siihen on pantu meidän kutsu.
Kun siinä sanotaan, että menkää ja julistakaa evankeliumia.
Vuosien mittaan tämä kutsu on muuttunut.
Ei ainoastaan, että annetaan ihmisille evankeliumi, -
vaan voidaan myös antaa kasvumateriaalia.
Teille on kiteytynyt ajatus, -
että haluatte olla Jumalan käytössä, minne Jumala sitten viekin.
No, minne Hän sitten vei?
Olimme sitten Suomessa molemmat työssä yhden vuoden.
Sen vuoden aikana -
minulle tuli näitä Operaatio Mobilisaation rukouskirjeitä.
Eräänä päivänä Jumala puhui ensin minulle hyvin selvästi, -
että tämä on mahdollisesti se ovi, jonka Hän tulee avaamaan.
En puhunut Rogerille mitään, -
koska ajattelin, että Jumala pystyy hänelle myös puhumaan.
Roger ei edes tiennyt, mikä Operaatio Mobilisaatio on.
Silloin tunsin Wycliffe-työn ja joitain muita lähetysjärjestöjä, -
mutta en koskaan ollut kuullut OM:stä.
Oli yksi toinen konferenssi, missä olimme mukana -
ja se ei liittynyt OM:ään silloin.
Silloin alkoi jotain, joka on sitten jatkunut koko elämäni ajan.
Eli se, miten Jumala puhuu minulle, -
miten Hän kommunikoi meille.
Tietysti oman Sanansa kautta.
Mutta Hän käyttää monia tapoja, joilla Hän voi puhua meille.
Usein Jumala on näyttänyt minulle jonkun näyn.
Ja tämä tapahtui siinä konferenssissa.
Yhtäkkiä, kun katsoin eteen, -
näin kaksi kirjainta hyvin selvästi.
Aivan niin kuin ne olisi maalattu seinälle.
Siinä oli kirjaimet O ja M.
Käännyin Liisan puoleen ja kysyin.
Kysyin, mitä nämä kaksi kirjainta tarkoittaa.
Sanoin: "Tiedän, mitä ne tarkoittaa.
Olen rukoillut, että Jumala puhuisi sinulle -
ja varmistaisi tämän olevan Jumalan tahto."
Siitä se sitten eteni. Olimme yhä Englannissa, -
ja sitä kautta siirryimme OM:n palvelukseen Belgiaan, -
jossa olimme OM:n työssä kolmisen vuotta.
Ja se oli hedelmällistä aikaa. Se oli Jesus People -herätyksen aikaa.
Tuli paljon ihmisiä uskoon evankeliointikouluissa ja yliopistoissa.
Todella tuli, voi sanoa, jonkinlaista pientä herätystä.
Että kymmeniä, ehkä voi sanoa useita kymmeniä, -
ehkä satojakin nuoria tuli uskoon mutta heillä ei ollut seurakuntaa.
Silloin Jumala puhui, että meidän on lähdettävä seurakuntatyöhön.
Yhdessä tiiminä aloimme perustamaan uuden seurakunnan.
Sinne Belgiaa? - Joo.
Olimme 30 vuotta siinä seurakuntatyössä.
Entä millainen oli hengellinen maaperä siellä Belgiassa?
Se on oikeastaan, voi sanoa, aika kovaa. - Joo.
Siinä on katolisuus ja... mitä se katolinen usko on.
Siellä on aika vähän protestantteja.
Ja vapaaseurakuntia ei oikeastaan ollut.
Siinä on myös se, -
että Raamattu on semmoinen kielletty kirja.
Silloin? - Silloin oli, siihen aikaan.
Muistanko oikein, että joskus etsitte Raamattua kaupasta, -
mutta ette löytäneet? - Joo.
Siitäkö syystä perustitte kristillisen kirjakaupan sinne? - Kyllä.
Se jatkui aika pitkän aikaa oikeastaan.
Se on semmoinen oikein hyvä kohtaamispaikka.
Nuoret ja vanhat... - Nuoria tuli paljon.
Meille rakentui sinne aika paljon kontakteja.
Paljon nuoria. Oli ihanaa, kun silloin tuli paljon nuoria uskoon.
Paljon enemmän kuin vanhempaa väkeä.
Vanhempi väki oli ennakkoluuloisia.
Monet eivät tienneet, -
mikä on helluntaiseurakunta tai vapaaseurakunta, -
koska he olivat kuulleet vain katolilaisesta seurakunnasta.
Siksi seurakuntien perustaminen oli silloin ihan uutta.
Silloin uskoontulleilla on nyt omat seurakunnat ja samoin heidän lapsilla.
Se on kasvanut ja levinnyt.
Nyt se ei ole mikään uusi asia, mutta silloin se oli aivan uutta.
Sieltä Belgian seurakunnasta, -
mitä ominaispiirteitä haluaisitte tuoda tänne Suomeen, jos voisitte?
Me koimme sinä aikana, -
että seurakunta oli tavallaan perhe.
Vietimme paljon aikaa yhdessä ja teimme retkiä yhdessä.
Meillä oli hyvin läheinen suhde toinen toisiimme.
Vähän voi verrata siihen, -
mitä Apostolien teot kertovat alkuseurakunnasta.
He menivät talosta taloon ja mursivat leipää.
Seurakunnassa meillä oli läheinen yhteys.
Kun muutimme Suomeen, se oli asia, jota kaipasin.
Liisa ja Roger, ohjelma-aikamme alkaa olla lopuillaan, -
mutta jatketaan tästä seuraavassa jaksossa lisää.
Kiitos, että tulitte ja jaoitte elämästänne tärkeitä asioita.
Oli hyvä hetki, kiitos. - Kiitos.
Kiitos sinulle, että olit kanssamme tässä hetkessä.
Juuri sinä olet Jumalalle arvokas ja tärkeä.
Ole siunattu. Nähdään. Hei.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist
Sinä myös löysit elävän veden lähelle. Löysit TV7:n äärelle.
Jotta TV7 pysyisi virtaavana, se tarvitsee tukeasi.
Voit soittaa sen numeroon 0600 02030.
Puhelun hinta on noin 13 euroa.
Tai voit lähettää tukesi tilille -
käyttämällä ruudussa näkyvää viitenumeroa: 2448.
Saajana on Ristin Tuki ry.
Ohessa näkyy muutama muukin tukivaihtoehto, joista voit valita.
Kiitos, että olet mukana. Nähdään, hei.