Edellinen haastateltavamme, Eeva, -
antoi viestikapulan tämän päivän haastateltavalle.
Ja niin tässä nyt istumme tutulla kohtauspaikalla Kulmakivellä.
Olet lämpimästi tervetullut, -
kuin myös sinä. - Kiitos.
Kerro kiteytetysti, kuka olet ja missä vaikutat?
Olen Veera Hytönen.
Asun Jyväskylässä tällä hetkellä ja siellä vaikutan.
Seurakunta on sinulle läheinen asia kanssa?
Kuulun Missio Church Jyväskylään. Se on minun kotiseurakunta.
Kerro millaisessa perheessä kasvoit -
ja millainen on oma perheesi nyt?
Olen perheestä, jossa oli 4 lasta, ja olin perheen nuorimmainen, -
joka syntyi lamavuonna 1992 perheen tilanteeseen, -
jossa vuotta aikaisemmin oli syntynyt kuollut lapsi. - Vai niin.
Sitten synnyin vielä minä.
Äiti ja iskä kyllä sanoi, että ihan täynnä elämää,-
kaksin verroin melkein.
Meillä oli aika vaikea se perhe-elämä lapsena.
Äitini sairastui vakavasti MS-tautiin ja jäi pois työelämästä.
Kuuluttiin Keuruun helluntaiseurakuntaan.
Olen saanut tulla tutuksi Jeesuksen kanssa lapsena jo.
Sitten lähdin vähän omille teille 13-vuotiaana.
Ikään kuin petyit Jumalaan? - Joo.
Sitten sain tulla uskoon 25-vuotiaana uudestaan.
Silloin mulla oli poikaystävä Joonas.
Nyt meillä Joonaksen kanssa 5-vuotishääpäivä huomenna.
Onneksi olkoon etukäteen. - Kiitos.
Ja meillä on puolivuotias tyttö Elviira. - Joo.
Nyt meillä on ihan Jumalan armosta tasapainoinen ja ihana perhe.
Olet kertonut, -
että olet saanut Jumalalta ikään kuin 3 kutsua.
Ensimmäisellä kerralla olin omalla reissullani, -
poissa Jumalan yhteydestä, kun Jumala rupesi vetämään minua.
Mulla oli semmoinen vaihe, että aloin etsimään jotakin.
Tuntui, että elämä ei voi olla vaan tässä.
Aloin harrastamaan joogaa kotona ja sitten intialaista ayur-juttua.
Olin niistä kiinnostunut.
Sitten lähdimme Intiaan reppureissaamaan 2 viikoksi, -
että siellä on sitä joogaa sitten.
Menimme yhdeksi yöksi sitten semmoiseen hienoon hotelliin.
Se osoittautuikin ludehotelliksi. - Voi että.
Mutta sinä aamuna käytiin meressä uimassa, hypättiin taksiin -
ja lähdettiin sellaiselle rannalle, missä ei olisi paljon ihmisiä.
Taksissa huomaan jalkojeni turpoavan.
Olin lukenut, että Intian valtameressä on meduusoja, -
joiden pistoon voi kuolla, jos ei saa vastamyrkkyä äkkiä.
Ajattelin, että minua on varmaan pistänyt se meduusa, -
koska jalat hetkessä turposivat ja menivät punaiseksi.
Istuimme penkille siihen, aurinko paistoi ja oli pölyistä.
Sanoin "Nyt ei ole mitään muuta vaihtoehtoa, kuin rukoilla".
Joonas ja minä laitoimme kädet ristiin.
Ekaa kertaa rukoilin moneen vuoteen. - Joo.
"Jumala, jos olet olemassa, niin auta." Minulle tuli kuoleman pelko.
Kun olimme silmät kiinni, niin kuului vihellys.
Iloinen taksimies, Jose, tuli ja kysyi, että voiko hän auttaa.
Hän voisi soittaa lääkärille, että missä se on.
Se soitti, auttoi ja vei lääkäriin.
Todettiin, että minua on pistäneet niin paljon ne kirput ja luteet, -
että ne tulehtui hetkessä, ja ne turposivat sen takia.
Mutta unohdin Jumalan sitten. Se oli se ensimmäinen kutsu.
Seuraavana kesänä tein Google translaattorilla -
hakemuksen Ahvenanmaalle, että menisin töihin sairaanhoitajaksi.
En ole hyvä ruotsissa, mutta pääsin sinne ja sain sen työpaikan.
Olin etukäteen ottanut selvää, -
että Ahvenanmaalla vietetään juhannusta aika railakkaasti.
Siihen liittyy tämä juhannussalko, kaikkia myyttejä, uskomuksia, -
ja semmoisia henkisyysjuttuja. Minua hirveästi ne kiehtoi.
Kunnes koitti se juhannus. Mulla oli 4 muuta kämppistä.
Jotain siinä tapahtui. Jäinkin yksin, -
ja kaikki minun kaverit lähti omille teilleen viettämään juhannusta.
Olin yhtäkkiä yksin siellä kämpässä, ja satoikin vettä.
Ja minulle tuli yksinäinen olo.
Sitten googletin 'Keuruun juhannuskonferenssi', -
että voiko sitä katsoa netistä. Ja laitoin sen päälle.
Heti sanottiin näin: "Jokainen on tervetullut Jumalan perheeseen."
Voi, että.
Olisin halunnut just perheen. Mulla oli ikävä perhettä -
ja sitä, että joku sanoisi, että tule tänne.
Sua kaivataan täällä. - Niin, ja sitten kuulin sen.
Se oli sellaista valmistelua Jumalalta. - Joo.
Kolmas kutsu tuli siten, -
että olin synnytyssaliharjoituksen viimeisessä harjoittelussa.
Eeva, joka oli viime jaksossa, oli ohjaajani siellä.
Meillä meni vielä vaan huonommin poikaystäväni kanssa.
Meillä oli paljon murhetta.
Eeva aina kuunteli, oli niin ihana, ja rohkaisi. - Äidillinen.
Joo äidillinen. Just, mitä olin kaivannut.
Sitten yksi yö me oltiin hoidettu yhtä elvytystä, -
ja se meni hyvin. Mentiin vielä aamulla elvytysvälikköön, -
ja yhtäkkiä Eeva sanoi sanat, jotka meni sydämeni läpi.
Eeva sanoi ihan yhtäkkiä "Vaikka teidän syntinne olisivat veriruskeat, -
ne tulevat luntakin valkeammiksi."
Ihan sana tuo 'vaikka'. - Se on niin lohduttava.
Sitten hän kutsui meidät seurakuntaan ja me mentiin sinne.
Oli perjantai-ilta ja se oli itselle semmoinen valinnan paikka.
Perjantai-iltana lähdettiin kyllä yleensä juhlimaan.
Mutta oli sen verran epätoivoinen olo, että me päätettiin mennä.
Magneetin tavoin oli vetoa. - Ihan todella.
Että jos tässä olisi vielä yks oljenkorsi käyttämättä.
Joo. Se kannatti. - Se kannatti. Se oli se 3. kutsu.
Se oli se ratkaiseva. Kun, me mentiin siitä ovesta sisään, -
Jumalan Pyhä Henki kosketti niin, että ihan kuin olisi lyöty mahaan.
Tuntui, että ilmat lähtee pihalle.
Jumalan pyhyys on täällä, ja mä olen saastainen.
Mutta se rakkaus veti puoleensa silti. - Joo.
Me istuttiin takarivissä tolpan takana, ettei kukaan meitä vaan huomaa.
Jumala huomasi. - Jumala huomasi ja kohtasi meitä.
Siitä se lähti. Lähdimme kotiin ja mieskin sanoi, -
että tuntui kuin olisi 10 kg lähtenyt harteilta pois.
Oli ihan epätodellinen olo.
Kaivoin sitten minun Raamatun, jonka olin lapsena saanut isältä lahjaksi.
Aloin lukemaan sitä aamusta iltaan kuukauden ajan.
Minun harjoittelun viimeinen päivä oli se perjantai, -
kun oli se tapahtuma. Luin yöpaita päällä.
Mies tuli töistä ja sanoi: "Etkö ole vaihtanut päivävaatteitakaan?"
"En ole, kun täällä lukee näin ja näin."
Sitten aikaisemmin olet kokenut, että samaistut Raamatun Joosefiin.
Raamatussa Joosef oli perheen nuorimpia.
Ja itsekin olen perheen nuorimpia.
Joosef joutui menemään vaikeisiin aikoihin ja tilanteisiin, -
joissa näytti, ettei ole toivoa.
Hän joutui kokemaan epäoikeudenmukaisuutta.
Ja olen joutunut kokemaan myös epäoikeudenmukaisuutta -
voimakkaasti silloin lapsena.
Jotenkin se, että Jumala ymmärtää kyllä, -
että tapahtuu epäoikeudenmukaisuutta.
Se ei ole siitä kiinni, että Hän iloitsisi, että sitä tapahtuu.
Mutta Hän pystyy kääntämään sen tilanteen päälaelleen niin, -
että siitä tuleekin valtavasti iloa ja riemua.
Siunausta lopulta. - Siunausta lopulta.
Tuossa vilahti, että olet kätilö ammatilta, -
ja nyt olet saanut oman pienen lapsen, tytön.
Elviirako hän oli? - Joo.
Muuttiko tämä kokemus jotain sinussa? - No kyllä.
Kun Raamattua lukee, niin näen sen paljon Jumalan viisautena, -
että miten Hän haluaa jonkun todella tärkeän asian ilmoittaa.
Hän valitsee jonkun meille ihmisille läheisen aiheen, -
jonka kaikki voi ymmärtää, vaikkei osaisi lukea tai kirjoittaa.
Jumala on valinnut naisen synnytyksen -
vastaamaan Jeesuksen toista tulemusta.
Odotan Kristuksen toista tulemusta päivittäin.
Se, miten Raamattu kuvaa sitä, -
että tulee ne synnytystuskat, ja koko luomakuntakin oikein odottaa.
Se konkretisoituu, kun alkaa synnytystuskat.
Se odotus tiivistyy ja voimistuu.
Ja se odotus siitä ilosta, että saa sen lapsen, -
antaa voimaa jaksaa sen synnytyksen läpi.
Tämä on viesti myös meille kristityille, että mitä tiukemmat paikat, -
niin sitä enemmän se odotuksen ilo saa vallata meidät.
Aivan. On se kyllä aika ihmeellinen tapahtuma, kun ajatellaan, -
että hetki sitten olet ikään kuin jonkun lapsi itse, -
ja tuossa tuokiossa oletkin yhtäkkiä pienen ihmisen vanhempi. - Kyllä.
Se on valtava muodonmuutos. - On.
Veera, onko sinulla joku asia, -
jonka koet saaneesi Jumalan sydämeltä, jonka voisi tässä kertoa?
Elämä ei ole vain tätä elämää varten, -
mitä me eletään Kristuksessa, -
vaan meillä on se iankaikkisen elämän toivo.
Ja jotenkin, jos me ajatellaan, -
että Jeesuksen kautta meillä tämä elämä vain olisi mahtavaa ja hienoa, -
niin niinä vaikeina päivinä saattaisi vaikka kääntää selkänsä Jumalalle.
Ehkä, kun olen kokenut tämän itse, tämä on minulle tärkeä aihe.
Ei käännetä selkää Jumalalle vaikeana päivänä.
Entä sitten, mikä raamatunpaikka on sellainen, -
joka lataa sinua tällä hetkellä?
1. Pietarin kirje, luku 5, jae 10. (KR38)
"Mutta kaiken armon Jumala, -
joka on kutsunut teidät iankaikkiseen kirkkauteensa Kristuksessa, -
vähän aikaa kärsittyänne, hän on teidät valmistava, -
teitä tukeva, vahvistava ja lujittava."
Tämä raamatunpaikka on mielestäni ihana.
Yksi jae, jossa on kerrottuna se, että Jumala on kutsunut meidät -
iankaikkiseen kirkkauteen Kristuksessa.
Me saadaan omistaa iankaikkinen elämä armosta.
Sitten tässä on yhtymäkohta meidän nykyisen elämään, -
missä me eletään täällä maan päällä.
Meillä voi olla kärsimyksiä, ja Jumala on voinut salliakin niitä.
Mutta se ei ole päätepiste, eikä ne ole loputtomiin kestäviä, -
vaan hän myös niitten jälkeen ja kautta valmistaa meitä, -
tukee, vahvistaa ja lujittaa.
Ja jotenkin jännällä tavalla, kun me murrutaan siinä Kristuksessa, -
niin meistä tuleekin vahvempia, -
kun me pienennytään, mutta Jeesus meissä kasvaa.
Ohjelma-aikamme alkaa olla päätöksessään, -
mutta voisitko vielä rukoilla tässä päätteeksi? - Joo.
Kiitos Jeesus, Herra jokaisesta katsojasta.
Kiitos, että rakastat heitä iankaikkisella rakkaudella.
Vedät myös heitä puoleesi, niin kuin vedit minua hyvyydessäsi.
Kiitos Jeesus siitä, -
että et ole antanut oikeuden mukaan, vaan armon mukaan.
Jeesus rukoilen, että jos tuolla TV-ruudun toisessa päässä on joku, -
joka todella tuntee, että synnit on veriruskeat, -
niin silti vain kiitän ja rukoilen siitä sanasta, -
että Jeesuksessa ne tulevat luntakin valkeammiksi.
Haluan rohkaista sinua, joka koet, että toivo on mennyt kohdaltasi, -
juna on jo mennyt, niin ei ole.
Jeesuksella on vielä mahdollisuus nostaa sinut ylös sieltä.
Kiitos Jeesus, että teet tätä tänä päivänä.
Sinä parannat ja eheytät, -
Sinä kosketat, ja annat henkeäsi omillesi.
Annat niitä hyviä tekoja, missä saa kulkea.
Kiitos Jeesus siitä, että varustat, lujitat ja vahvistat meitä.
Jos joku on nyt siellä kärsimysten keskellä, -
niin lohduta Herra sillä sanalla, että ketään ei kiusata yli voimien.
Kiitos Herra, että Sinä annat voiman kestää.
Rukoilen meille kristityille sitä, että meidän lamput olisi palavat.
Että jos me nukutaan unta tänä aikana, -
niin Herra anna armossasi meidän herätä siitä unesta niin, -
että me aletaan loistamaan Sun kirkkautta, Herra, niin, -
että me ei pidetä meidän oman talon paneeleista huolta, -
vaan alamme näkemään toisemme, -
ja se rakkaus saisi syttyä meidän sydämissä.
Jeesus, rukoilen jokaisen puolesta, joka kokee sydämessään, -
että ensirakkaus Kristukseen on jotenkin haalennut.
Että se ensirakkaus saisi tulla takaisin.
Niin kuin Laulujen laulussa on se sananpaikka, -
että sinä kallion kätkemä, tule esiin, haluan kuulla sinun äänesi.
Tule sieltä esiin, haluan kuulla sinun äänesi.
Aamen. - Aamen.
Veera, kiitos että tulit ja olit kanssamme nämä minuutit.
Annoit meille raikasta vettä.
Se tuli tuolta ylhäältä.
Ole siunattu jatkossakin kuin myös perheesi. -Kiitos samoin.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist
Sinä myös löysit lämpimän tulen lähelle. Löysit TV7:n äärelle.
Jotta TV7 pysyisi palavana, se tarvitsee tukeasi.
Voit soittaa sen numeroon 0600-10177, -
jolloin puhelun hinta on noin 12 euroa.
Tai voit lähettää tukesi tilille -
käyttämällä ruudussa näkyvää viitenumeroa.
Saajana on Ristintuki ry.
Lämmin kiitos, että olet mukana. Nähdään, hei.