Edellisessä ohjelmassamme sain jutella -
vaajakoskelaisen seurakunnan johtajan Aki Liukon kanssa.
Keskustelu jäi kesken, joten nyt jatkamme.
On ilo, että myös sinä liityit seuraamme tänään. Ole siunattu.
Viime kevättalvena seurakunnassasi oli -
jonkin aikaa päivittäin avoimet ovet tulla kirkkoon.
Mitä silloin tapahtui?
Mulla on hyvä ystävä Urpo Järvinen helluntaiseurakunnan puolelta.
Urpo kysyi minulta, että mites olisi tämmöinen -
rukousviikon järjestäminen meidän seurakunnassa.
Keskustelimme vanhemmistossa 5 minuuttia ja totesimme, että totta kai.
Se oli niin hyvä idea. - Kyllä.
Viikolla 9 Urpo oli itse oli siellä ja se oli joka arkipäivä -
maanantaista perjantaihin 8 tuntia avoimena.
Urpo kertoi, että 40 tunnin aikana oli kaksi 5 minuutin jaksoa, -
jolloin hän oli yksin.
Siinä vaihteli 20:stä sitten pienempään porukkaan.
Muutaman viikon jälkeen pidimme toisen jakson.
Siellä kävi muualta seurakunnasta ja meidän seurakunnasta.
Se todettiin oikein tarpeelliseksi.
Yritän myös saada Jyvässeudulla seurakunnat syttymään siitä, -
että koko Jyvässeudulla, jossakin seurakunnassa, -
olisi aina ovet auki arkipäivisin.
Vuoroteltaisiin niin, että se oli päättymätöntä, koska tarvetta on.
Siellä mm. meidän seurakunnan jokainen henkilö -
siunattiin muutaman kerran viikon aikana nimeltä mainiten -
semmoisessa pienessä ryhmässä. Sillä on merkitystä.
Olisikohan niin, että just tänä aikana -
ihmiset kaipaa sellaista kätköpaikkaa, minne mennä hiljentymään.
Ehkä koronan, ehkä Ukrainan, ehkä kaikenlaisten asioiden takia.
Kyllä ihmisillä on asiaa. - Joo. Ja henkilökohtaisia asioita?
Henkilökohtaisia, mutta myös se, -
että saamme rukoilla tämän kaupungin ja Suomen puolesta.
Joo. Se yhdistää ihmisiä sillä tavalla. Hieno juttu tuo oli teillä.
Toivon, että saan Jyväskylän seudun kunnat tähän syttymään.
Ja aika lailla hyviä palautteita olen saanut, että katsotaan.
Hiljattain olit Ukrainassa viemässä avustuskuormaa -
mm. veljesi kanssa.
Kerro, mitä tuolta matkalta jäi päällimmäisenä mieleen?
Oli todella mielenkiintoinen matka.
Siinä tuli paljon kilometrejä lyhkäisessä ajassa.
Eli siellä ei paljon nukuttu, kun me autolla liikuttiin.
Oliko sinulla aikaisemmin ollut mitään linkkiä just Ukrainaan?
Oliko Ukraina ollut sinun rukous- sydämellä aikaisemmin erityisesti?
Ei. Totta kai seuraan maailman tilannetta todella paljon.
Kaikki tämmöiset avustuskuormat sun muut on lähellä itseäni.
Me oltiin kerätty seurakunnassa jo kevään aikana, -
oli laitettu Ukraina-keräystä. Eli se asia oli hyvin lähellä.
Se vain odotti ehkä tämmöistä pientä kysymystä.
Olen muutenkin valmis melkein mihin vaan -
puolen tunnin varoitusajalla.
Se on hyvä ominaisuus ihmiselle.
Sinä lähdit Ukrainaan. Miten tämä matka johdattui sinun eteen, -
että tulit lähteneeksi sinne?
Olin varavaravaravaramies. - Aha.
Eli niihin linja-autoihin piti löytää kaksi kuljettajaa.
Olitko sinä just kuljettaja?
Veljeni Arto kysyi minua sitten, -
yritti saada linja-autokuljettajien matkaan, -
mutta nyt ei sillä aikataululla löytynyt sitten.
Joko onnekseni - näin voin sanoa -
paikka jäi minulle sitten 2 päivää aikaisemmin ennen reissuun lähtöä.
Eli veljen kautta.
Aika ihmeellinen Jumalan poiminta. Sinun kuului mennä mukaan matkalle.
Oli passi valmiina, ja kun olen eläkeläinen, -
niin ei ollut mitään sellaista ehdotonta estettä.
Yhtenä esimerkkinä: Minua pysäytti todella paljon, -
kun olimme tavarat, 110 tonnia tavaraa luovutettu sinne.
Täältä oli 2 rekkaa, 2 linja-autoa, 3 pientä autoa.
Kaksi pick-upia ja Skoda jäi sinne -
IRR-TV:n yhteistyökumppaneitten käyttöön.
Kun me lähdimme takaisinpäin, -
ja toiseen linja-autoon saatiin aika nopeasti porukkaa, -
mutta Arton ja minun linja-auto jäi sitten odottamaan.
Siellä ei etukäteen tiedetä, miten pakolaisia tulee ja menee.
Jäimme sinne vähän myöhäisemmäksi odottelemaan.
Saimme sitten vihjeen, -
että Livin rautatieaseman luona voisi olla paras paikka saada.
Tämä oli todella mielenkiintoinen.
Minua ja montaa muutakin se tilanne pysäytti.
Menimme sinne aamulla klo 9 aikaan.
Rautatieaseman edessä oli infokioski, jossa vapaaehtoiset palveli -
niin linja-autokuskeja kuin myös tulevia pakolaisia, että ne kohtaa toisensa.
Me ilmoittauduttiin sinne, että nyt olisi linja-auto menossa Suomeen.
Meillä olisi tyhjä linja-auto, että onko Suomeen menijöitä.
Me oltiin siinä vaiheessa jo -
melkein 2 päivää alkuperäisestä suunnitelmasta jäljessä.
Eli meillä ei ollut aikaa enää viipyä useampia päiviä siellä.
Mulla oli... Meitä oli 4 suomalaista ja meillä oli vahva tunne, -
ettei meidän tarvitse tyhjällä autolla lähtee Ukrainasta.
Puolasta oltaisiin saatu kyytiä.
Varsovassa olisi vaikka kuinka paljon pohjoiseen menijöitä.
Mutta ettei tarvitsisi Ukrainasta tulla tyhjällä autolla, -
niin oli tunne, että tässä Jumala johtaa.
Sitten sovimme, että aikataulumme on semmoinen, että 12 aikaan lähetään.
Laitoit vähän niin kuin villoja Jumalalle. - Kyllä.
Sitten otetaan Varsovasta, jos ei täältä ole tarvetta.
Sitten klo 12 aikaan todettiin, että ei ole ketään tullut.
Käytiin vielä kysymässä infopisteestä.
Ja minä istuin penkille, missä normaalisti istun.
Veljeni Arto oli kuljettaja.
Hän laittoi digipiirturikortin paikalleen ja oli käynnistämässä, -
kun sillä hetkellä tuli kaksi äitiä ja kolme lasta kysymään, -
meneekö tämä auto Suomeen.
Minuutin päästä he olisivat olleet myöhässä. - Aivan.
Toinen naisista oli insinööri. Hän puhui hyvää englantia.
Hänen kanssaan keskusteltiin siinä 10 minuuttia.
Sitten he totesivat, että he eivät lähde meidän kyytiin. - Vai niin.
Kaikki oli liian hyvää.
Neljä miestä. Me luvataan ruoat, kaikki laivaliput Suomeen saakka.
Kaikki on niin kuin liian hyvää.
Niin se kuulostaakin - jännittävältä.
He lähtivät pois. - Joo.
He totesivat, että eivät uskalla lähteä meidän kyytiin.
Mietimme, että näinkö Jumala tätä johtaa.
Sitten meidän kakkoskuski ja neljäs meistä -
lähti 10 minuutin päästä etsimään niitä. - Vielä.
Siinä oli 50 linja-autoa. Siinä oli satoja ihmisiä sillä alueella.
Ne eivät löytäneet, tulivat 15 min. päästä pois.
Minulle jäi tunne, ettei tämä ole vielä tässä.
Meidän ensimmäisessä linja-autossa oli tulkkimme, -
ukrainalainen nainen, joka on asunut 20 vuotta Suomessa.
Hän kävi mukanamme katsomassa sairasta äitiään ja isäänsä.
Hän oli toisessa linja-autossa, joka oli jo Puolassa menossa.
Soitin hänelle ja kysyin, -
että voisiko hän jutella tämmöisen rouvan kanssa, jos löydän hänet.
Hän vastasi, että kyllä.
Lähdin etsimään, rukoilin mennessäni.
5 minuutin päästä löysin heidät. - Jumalan johdatuksesta.
Soitin tulkille.
Laitoin... Annoin puhelinta tälle insinöörirouvalle.
Hän näytti, että nyt on loppuun asti keskusteltu.
Laitoin kaiuttimen päälle.
Ja sanoin tulkille, että puhu tähän kaiuttimeen.
Hän puhui minuutin. Sitten tämä rouva otti puhelimen korvalleen.
5 minuutin päästä hän lähti mukaamme.
Hän suostui sitten kuitenkin. Ihmeellistä.
Me nostettiin heidän tavarat autoon.
Ja taas, kun meinattiin lähteä, niin tuli 7 hengen ryhmä.
Tämä oli paljon helpompi tapaus, kun siellä oli jo muita, -
ja ryhmä näin suureni.
Jos tämä 5 hengen ryhmä ei olisi lähtenyt pakoon, -
niin 7 hengen ryhmä ei olisi kerennyt kyytiimme.
Eli koko se porukka tuli teidän autoon. - Kyllä.
Kiitos Jumalalle.
Minua ainakin kosketti Jumalan huumori.
Niin. Ja just tämä viime tippa -asia.
Hän myöhästyi. Meille se oli viime tippa.
Me ollaan ihan sydän syrjällään, mutta Jumalalla on kaikki hallussa.
Me lähdimme tällä porukalla, ja Liettuasta saimme linja-auto täyteen.
Tulimme täydellä autolla. - Lopulta. - Niin.
Onko niin, että kuitenkin on sellainen onnistumisen elämys.
Että sinne päästiin, avustuskuorma vietiin, -
ja tultiin turvallisesti takaisin.
Kyllä, ja eräs tästä porukasta antoi vielä elämänsä Jeesukselle.
Sanon, että pelkästään se riitti, olisi riittänyt.
Ja tietysti kaikki muut. - Joo, se oli sen väärti. - Kyllä.
Mahtava. Ukrainalaiset varmaan olivat kiitollisia kaikesta, -
mitä te sinne veitte. Että kaikki oli niin lahjaa.
Tarjosin tälle pienemmälle ryhmälle ensiksi tuolla Puolassa, -
tälle 18 hengen ryhmälle McDonaldissa hampurilaiset.
Mietin, että mitä 46 eurolla saa.
Sillä saa 6-vuotiaan pojan niin hymyilemään.
Niin, aivan. Voi että. - Se kuva on palanut mieleen.
Että kun näkee hampurilaiset ja ranskalaiset.
Vaikkei se ei ole terveellisintä.
Mutta se on nuorison mieleen muun muassa.
Ihmeellinen matka. - Kyllä.
Kiitos Jumalalle matkasta ja että pääsitte turvallisesti takaisin.
Jäikö sydämelle vielä jotain muuta Ukrainasta, kun sieltä tulitte?
Joo. Tuota.
Meidän tulkillemme, joka oli nyt vanhempiaan katsomassa siellä, -
ajattelin viedä pienenä palkintona kukat.
Ja samalla pienen S-kaupan ostoskortin sinne mukaan.
Kävin viemässä kukat sinne ja -
tämä rouva soitti minulle 2 tunnin päästä, että tämä meni aivan nappiin.
Hän ei ole seurakunta-aktiivi missään suhteessa. - Niin.
Hän sanoi, että kun hän meni S-kauppaan -
ostamaan Vapuksi elintarvikkeita, niin hänelle kerrottiin, -
että hänen S-korttinsa oli kaapattu sillä matkalla -
ja se oli kuoletettu.
Hän sanoi, ettei olisi saanut Vapuksi elintarvikkeita kaupasta.
Taas oli sellainen yhteensattuma, -
joka minulle ei ole yhteensattuma, vaan Jumalan johdatus.
Joo, täsmäajoitus. Mahtavaa. Kiitos Jumalalle tuostakin.
No sitten sinulla on -
monenlaisia laajoja verkostoja suhteessa eri seurakuntiin, -
ja nyt syksyllä Keski-Suomeen on tulossa Missio 2022 -tapahtuma.
Olet siinä työryhmässä sihteerinä. Mitä odotat tältä Missiolta?
Odotan hyvin paljon sitä, -
että me koko Keski-Suomen eri seurakuntana -
saamme viestiä eri välineillä.
Se on paljon enemmän, kun me ollaan kaikki yhdessä.
Se tulee näkymään kyllä joka puolella, se viestintä.
Ja jo Jeesus Getsemanessa rukoilisi, että he yhtä olisivat.
Se on paljon enemmän, kun me teemme eri puolilla -
erikseen näitä asioita.
Mielestäni se on aivan valtava mahdollisuus.
Ja oppia tuntemaan naapuriseurakunnasta porukkaa.
Meillä ei ole niin isoa seurakuntaa olemassa, -
jossa olisi muun muassa kaikki armolahjat toimisi.
Eli myös tällä alueella opetuksessa ja armolahjoissa -
meillä on mahdollisuus tehdä yhteistyötä.
Oppia toinen toisiltamme. - Joo.
Varmaan se puhuu paljon sen puolesta, -
mitä Jumalan rakkaus voi saada aikaan, -
jos ihmiset eri seurakunnista on yhtä.
Kyllä. Meillähän on silloin se iso päätilaisuus 12. marraskuuta, -
mutta meillä on todennäköisesti paljon erityisryhmätilaisuuksia, -
mitä meidän pieni seurakunta ei yksin pystyisi rakentamaan.
Tuommoisia miesten iltoja, -
ilta yksinäisille naisille, ja muuta vastaavaa.
Nyt meillä on mahdollisuus laittaa voimavarat yhteen.
Sitten Aki, sinun seurakunnan kirkon seinällä lukee teksti:
"Katso, minä tulen pian." Mitä nuo sanat tuovat mieleesi?
Se taulu on ollut siellä... Lokakuussa tulee 90 vuotta.
Vai niin, vanhus jo. - Kyllä.
Se on meitä muistuttanut siitä, että silloin, kun Jeesus tulee, -
niin me emme tiedä päivää emmekä hetkeä.
Mutta kyllä se on lähellä.
Kyllä tämä tilanne on nyt siinä pisteessä.
Tämä maailma ei kauaa kestä edes.
Nyt tiedämme, mitä Euroopassa tapahtuu -
sodat ja kaikki.
Uskon, että se muistuttaa meitä, -
että onko öljyä lampussamme, kun Hän tulee.
Eli nyt kuuluu ojentautua sen mukaan, mikä ei ehkä ihan vielä näy, -
mutta Jeesus on tulossa. - Kyllä. Se on hyvä muistutus.
Se taulu jää kaikkien mieleen. - Kyllä varmasti.
Kuka on kirkollamme käynyt, niin aina muistaa sen taulun.
Sanoma kirjautuu sydämeen. - Kyllä.
Aki, voitko vielä tässä päätteeksi rukoilla katsojaystävien puolesta.
Isä me kiitämme Sinua, että meillä on Jumala, -
joka haluaa meidän parastamme.
Mutta me emme aina ota vastaan Sinun lahjaasi.
Isä rukoilen,
että voisimme olla kirkastamassa omalla elämällämme, -
ja niillä tapahtumilla, millä olet meitä siunannut, -
ja mitä olemme nähneet.
Ihmeitä siitä, kuinka Sinä parannat sairauksia.
Mutta ennen kaikkea Sinä annat syntimme anteeksi, -
ja minkälainen ilo siitä syntyy sydämeen.
Tässä maailmassa on olemassa jotain muuta näkymätöntä.
Se on Jumala, -
joka tahtoo tarjota sinulle uutta elämää.
Rukoilen, että sinä katsoja etsisit sitä, -
ja sitten myös, että sinä annat oman tahtosi joka päivä -
jopa useamman kerran, että Jumalan tahto saa tapahtua kauttasi.
Aamen. - Aamen.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist
Sinä myös löysit lämpimän tulen lähelle, löysit TV7:n äärelle.
Jotta TV7 pysyisi palavana, se tarvitsee tukeasi.
Voit soittaa sen numeroon 0600-10177.
Puhelun hinta on noin 12 euroa.
Tai voit lähettää tukesi tilille -
käyttämällä ruudussa näkyvää viitenumeroa.
Saajana on Ristin Tuki ry.
Lämmin kiitos, että olet mukana. Nähdään. Hei.