Tämän päivän haastateltavaan rakentui silta koronan kautta.
Päivän haastateltava lähetti minulle tekstiviestin, -
jota en vain voinut pyyhkiä yli kännykästä ja yhteys syntyi.
Tervetuloa Kulmakivelle Kati Niittylä Jyväskylästä. - Kiitos.
Kerro tähän alkuun perheestäsi, millainen perhe sinulla on, -
ja mitä teet työksesi.
Mulla on aviomies Heikki, ja meillä on 3 lasta.
Me asutaan Jyväskylässä.
Teen sairaanhoitajan töitä päivystysosastolla.
Sinulla on sopivan kokoinen perhe. - Kyllä, joo.
Onko niin, että kuskaamista riittää, kun on harrastajia? Onko sen ikäisiä?
Itse asiassa ei niin paljo, silleen sopivassa määrin. - Joo.
Pienin lapsi on 8-vuotias ja vanhin on 16-vuotias.
Semmoinen hyvä ikähaarukka siinä.
Olette elämässä mukana täysillä? - Kyllä.
Olit hoitamassa puolisoani, kun hän oli koronan takia sairaalassa.
Vielä lämmin kiitos hyvästä hoidosta sinulle.
Koetko, että olet kutsumusammatissa?
Kyllä siinä mielessä, että nautin työstäni.
Kun löysin siihen, niin se on ollut semmoinen intohimo tavallaan.
Sillä tavalla koen, että se on kutsumusammatti. Tykkään kovasti.
Sinulla oli jonkinlaiset reitit, kun sinne menit. Siinä oli vaiheita.
Alun perin minusta piti tulla englanninkielen tutkija, -
mutta en koskaan päässyt yliopistoon sitä lukemaan.
Sitten silloisen poikaystävän äiti, nykyinen anoppi vinkkasi, -
että on tämmöinen englanninkielinen kotitalousoppilaitos.
Sinne menin. Sitten piti hakea uudelleen -
ja päädyin hakemaan englannin- kieliseen lähihoitajakoulutuksen.
Pääsin siihen. Sitten se kolahti, että tämä on nyt se juttu.
Niinpä olen opiskellut kansainvälisellä puolella -
sekä lähihoitajaksi että sairaanhoitajaksi. Sillä tiellä.
Ihmisen tiet on ihmeellisiä. Jos joku ovi sulkeutuu, -
niin parempi avautuu sille, joka rukoilee, uskon.
Juu, kyllä se sitten näin meni.
Mitä sinulla mielessä liikkuu, kun hoidat koronapotilaita, -
ja muita potilaita? Mitä tulee mieleen?
Minulle on mielenkiintoista se, -
että näen tavallaan sitä potilaitten normaalia.
Vähän pystyy kartoittamaan, että minkälaisessa tilanteessa he elää, -
mitkä ovat heidän kotiolot, millainen on perhe ja näin.
Sieltä pulpahtelee tavallaan.
Tässä vuosien varrella on huomannut, että ihmisen normaali on laaja käsite.
Sitten pitää itse pohtia, että missä mennään epänormaalin puolelle.
Koronapotilaat on potilasryhmä, niin kuin kaikki muutkin.
Ihmisiä ollaan, ja ihmistä hoidetaan.
Se ei eroa. Se vain tehdään eristysolosuhteissa.
Sanoit, että sinulla on usein risti kaulassa.
Se varmaan puhuu myös puolestaan näissä hengellisissä...
Kyllä, joo.
Kannan uskoani mukana. Olkoon sitä ristiä tai ei.
Mutta se on toiminut myös merkkinä potilaille, -
että he ovat huomanneet tämän ristin, ja on tullut silleen mukavasti.
Potilaat saattaa huomata asian, ja huomauttaa asiasta, -
josta ehkä toivon mukaan tulee mukavia pieniä keskusteluja.
Se on tavallaan myös merkkinä, että tässä menee uskovainen hoitaja.
Ja hiljaisella esirukouksella on merkityksensä siellä työn keskellä.
Kyllä. Kyllä siellä tulee käytävällä rukoiltua -
sekä potilaitten että kollegoiden puolesta.
He ei sitä välttämättä tiedä, mutta näin teen.
Sanoit rukoilevasi kielillä silloin, kun ei löydä sanoja.
Koen, että olen hirveen huono rukoilija.
Ehkä Herra on antanut minulle sen kielillä puhumisen lahjan -
tätä silmällä pitäen.
Se on yksi iso rukousmuoto, jota käytän.
Se on tärkeä juttu. - Joo.
Koit jossain vaiheessa kutsumusta lähetystyöhön.
Miten tämä prosessi meni?
Se oli semmoinen juttu, mikä piti kolkutella tai kysyä, -
että haluaisiko Herra meidät lähettää johonkin.
Kaikki mahdollisuudet siihen oli.
Me käytiin lähetysseuran esikoulutuskurssikin.
Siinä oli monta syytä, mutta koimme, -
että meidän paikka on täällä Suomessa lähettäjänä, tukijana tms.
Ja kyllä me ollaan oltukin eri lähettejä lähettämässä, -
ja tukemassa muutenkin tätä kotimaan työtä, jne.
Sanoit, että johtajien tukemiseen on kutsumusta.
Kyllä. Me ollaan oltu järjestämässä Jämsenien rukousrengasta, -
ja ylipäätään rukoillaan eri ihmisten puolesta, -
ja tehdään käytännön juttuja.
Käydään kaupassa tarvittaessa ja milloin mitäkin -
riippuen kenen kanssa ollaan tekemisissä. Mutta kumminkin.
Johtajien tukemiselle on varmaan myös tilaus.
Joo. Toivon, että jokaisella hengellisellä johtajalla -
laajassa käsityksessä olisi tiimi tai rukouspiiri, -
tai ylipäätään jonkinmoinen tukimuoto, johon he voisi tukeutua.
Se on aika yksinäistä hommaa. - Niin, kyllä.
Jotain hengellistä vastoinkäymistä tulee siinä aina olemaan, -
koska johtavassa asemassa olevilla semmoista on. - Joo.
Ajatteletko, että kotimaassa voi tehdä lähetystyötä?
Kyllä, ehdottomasti.
Usein avuntarve on lähempänä kuin arvataankaan. - Kyllä.
Aina ei tarvitse mennä maapallon ääriin. - Juu, ei.
Jos ajatellaan kirkon hengellistä kasvua, -
niin joissakin maissa on paremmin asiat.
Esimerkiksi kehitysmaissa tukeudutaan enemmän Jumalaan -
verrattuna vaikka Suomeen. - Kyllä.
Tietynlainen hengellisyys ja karismaattisuus on aika pientä.
Se on tukahdutettua. - Joo.
Kerrotko, missä uskosi latautuu?
Koen olevani introvertti.
Ja se kasvaa ja latautuu nimenomaan rukouksessa ja ylistyksessä, -
mutta myöskin kristittyjen yhteydessä.
Me käydään Kohtaamispaikassa, ja se on niin kuin perhe.
Sinne voi tulla sellaisena kuin on - tavallaan, -
eikä sieltä käännytetä pois.
Sieltä olen saanut suurimman tuen.
Tuen ja avun kaikin puolin.
Eli esirukous ja rukous, laulu ja musiikki -
on sun keskeisiä latauspisteitä. - Kyllä näin voi sanoa.
Viime vuosina ortodoksien liturgiat -
ovat jollain tavalla tuoneet Jumalaa lähemmäksi.
Se prosessi on mennyt...
Olen lukenut Pyhä Henki -kirjaa, Peter Halldorf:ia. -
Myös hänen muita kirjoja.
Sieltä se on vienyt eteenpäin loppujen lopuksi -
vanhoihin kirkkoisiin ja muihin tämmöisiin.
Ja sieltä sitten tänne liturgioiden puoleen.
Se on yksi rukouksen muoto sekin.
Kun esirukous on ollut sinulle läheinen juttu, -
niin tuleeko mieleen jotain ihmeellisiä vastauksia, mitä olet saanut?
No tämmöisiä pienempiä on aina.
On etsitty jotain lasten kadonneita leluja, -
ja ne on rukouksella löytyneet ihan ihmeellisesti.
Nämä on näitä arkijuttuja.
Yhtenä vuonna, New Wine:ssa ollessamme, -
menin rukouspalveluun, ja mulla oli ihan joku muu asia, -
mitä ajattelin, että esittelen. Sen puolesta rukoiltiin, -
mutta pitkään kipeänä ollut selkäni parani siinä samalla.
Selkä ei ole ollut sen jälkeen sillä tavalla kipeä.
Se oli selkeä parantuminen.
Ihana tunne varmasti. - Kyllä joo.
Hienoa. Kiitos Jumalalle. - Kiitos.
Tuleeko jotain muita mieleen vielä?
Meillä oli yksi nuori ystäväpariskunta, -
jota me kannettiin pari vuotta.
Hän sairastui syöpään. Ennuste oli huono.
Siinä oli rukoilemassa monesta eri seurakunnasta ja heidän ystäviään.
Sen sijaan, että hän olisi elänyt vain sen 1/2 vuotta, -
niin hän eli 2 vuotta, ja sai nähdä lastensa syntymän ja kasvun.
Ja se oli hyvin intensiivistä.
Sanoit, että se oli teidänkin perheen yhteisprosessi.
Meillekin oli tärkeää rukoilla.
Meillä lapset oli siinä mukana myös.
Rukous vaikutti muun muassa hänen veriarvoihin.
Me saatiin kantaa hänet loppuun saakka.
Hän ei siitä parantunut, -
mutta se oli tärkeää meille ja varmasti heillekin, -
kantaa seurakuntana ja uskovina ympäri maan -
häntä ja hänen perhettään.
Se varmaan kuitenkin vahvisti teidän uskoa, -
ja yhdisti teitä uskovina toisiinne erityisellä tavalla.
Juu, näin on.
Jämsenin Jukka on puhunut kuuntelevasta rukouksesta, -
niin onko se kolahtanut sinuun jollain tapaa?
Se on ollut aika luonnollista.
Sitä on Kohtaamispaikassa ja muuallakin käytetty.
Kerrotko lyhyesti, että mitä se tarkoittaa?
Monet voisi sanoa, että se on profetoimista, mutta ei se ole.
Mutta sinne päin.
Kuunteleva rukous on eräällä tavalla puhumista Jumalan kanssa.
Me voidaan kuunnella, mitä Jumala antaa.
Olkoon se sanoja, kuvia, lauluja tai ihan mitä vaan.
Me voidaan jakaa se sitten toistemme kanssa.
Yllättävästi, vaikka ne saattaa olla ihan pähkähulluja -
ne ajatukset, kuvat tai laulut, -
niin se saattaa olla tosi merkityksellinen sille toiselle, -
jonka puolesta rukoillaan.
Teen sitä tosi paljon. Rukoilen ihmisten puolesta.
Kyllä se välillä sille toiselle kolahtaa.
En itse aina kuule tai näe sitä, -
että oliko se merkityksellinen vai ei.
Mutta ainakin täytyy yrittää. Eihän me muuten tiedetä, että oliko vaiko eikö.
Sitä kautta pääsee Jumalaa lähelle, -
ja varmaan sitä toista ihmistä lähelle, jonka puolesta rukoilee.
Toiselle jää sitten se arvioiminen, että oliko tämä nyt -
hyvä vai jotain ihan turhaa.
Tuntuuko tämä omalta vai ei oikein. Joo, aivan.
Minkälaisia tulevaisuuden toiveita sinulla on? Mitä odotat?
Kyllä minä sitä herätystä odotan edelleen.
Se on vaihdellut vuosien varrella, mutta nyt se on taas pinnalla.
Se olisi ihan mahtavaa.
Esirukous varmasti valmistaa herätyksen tuloa -
kuin myös uskovien parannuksen teko. - Kyllä.
Näin on.
Kati, mikä Raamatun paikka on sinulle semmoinen, -
joka sykähdyttää, ja miksi se?
Niitä on montakin, mutta otin tämän vanhan ja hyvän, -
mihin aina itse palaan. - No?
"Tulkaa minun luokseni, kaikki te työn ja kuormien uuvuttamat.
Minä annan teille levon."
Se on voimallinen ja paljon lupaava kohta.
Se Jumalan rauha on aina ollut yksi suuri merkki, -
minkä olen saanut Herralta uskoon tulon jälkeen.
Sitä haluan ja siihen palaan aina uudelleen ja uudelleen.
Sitä me kaivataan, että löydetään turva.
Voitko vielä rukoilla tässä päätteeksi -
koronapotilaiden ja muidenkin katsojien puolesta. Ole hyvä.
Tule Pyhä Henki.
Kiitos Isä, että me saamme tulla Sinun eteen -
Jeesuksen Kristuksen ristinkuoleman kautta.
Haluamme ylistää Sinua ylösnousemuksesta, -
Sinun ihmeistä, kaikesta hyvyydestä ja rakkaudesta.
Haluamme tuoda sinun eteen kaikki sairaat, kipuilevat -
ja koronapotilaat erityisesti.
Isä kosketa heitä ja tuo Sinun rakkaus heidän elämään.
Näytä heille Sinun hyvyyttä ja sitä, että Sinä välität.
Yrität koko ajan tavoittaa meitä, -
kun me vaan käännytään Sinun puoleen ja -
annetaan itsemme kääntyä Sinun puoleen.
Isä, siunaa näitä kaikkia potilaita.
Pyydämme Sinun Pyhän Hengen kosketusta meille jokaiselle.
Aamen. - Aamen.
Kati, kiitos esirukouksistasi tässä ja aikaisemminkin. - Kiitos.
Ja tuo kukkakimppu tuossa haluaa tulla kotiisi tänään -
ihan myös kiitoksena arvokkaasta hoitotyöstä sairaalassa.
Kiitos ja siunaus sinulle. - Kiitos.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist
Sinä myös löysit lämpimän tulen lähelle, löysit TV7 äärelle.
Jotta TV7 pysyisi palavana, se tarvitsee tukeasi.
Voit soittaa numeroon 0600-10177.
Puhelin hinta on noin 12 euroa.
Tai voit lähettää tukesi tilille -
käyttämällä ruudussa näkyvää viitenumeroa.
Saajana on Ristin tuki ry.
Lämmin kiitos, että olet mukana. Nähdään.