Haastateltavamme kertoi aikaisemmin, -
että hänen lapsuuden kotinsa oli ollut pieni mökki metsän keskellä.
Ja nyt niissä muistoissa olemme.
Lämpimästi tervetuloa Kulmakivi-ohjelmaan -
Raine Pitkonen Jyväskylästä. - Kiitos.
Kerro, millaisen perheen keskellä kasvoit siellä pienessä mökissä.
Meillä oli isä ja äiti.
Minulla oli 5 veljestä.
Ja mummu asui vielä siinä samassa mökissä.
Joo, useampi sukupolvi sitten. - Joo.
Viidennen veljen syntymästä voisin kertoa vähän.
Olin nukkumassa silloisen -
pikkuveljeni kanssa sängyssä.
Muistan sen selvästi, kun pikkuveli itki:
"Äiti, äiti, minua kakittaa."
Ja äiti sanoi:
"Minä en voi nyt tulla, minulla on muuta tekemistä."
Ja sitten olimme vähän aikaa, -
ja se, joka esti sen avun, oli siihen pöydälle laitettu.
Meille oli syntynyt pikkuveli. - Voi että.
Muistan sen niin selvästi.
Kotona siis synnyitte ehkä kaikki. - Kotona syntyi.
50-luvulla paljon synnytettiin vielä kotona. - Joo.
Päivä oli 5.5.1955. - Ahah, no niin.
Hyvin jäi mieleen. - Hyvin jäi mieleen.
Entäs nykyinen perheesi? Millaisen perheen olet saanut?
Esikoinen syntyi vuonna 1972.
Hän täytti eilen 49 vuotta. - No niin.
Ja sitten on toinen poika.
Minulla oli ainoastaan 4 veljeä.
Kaipasin tyttöä.
Halusin, että minulla olisi ollut sisarkin, mutta ei ollut.
Mutta tuli ajatus, että me adoptoimme tytön.
Teimmekin niin.
Haimme hänet Sri Lankasta.
Siitäkin on aikaa jo. Hän oli aivan pieni silloin.
Siitäkin on aikaa jo 33 vuotta.
Hänellä on jo 4 lasta. - Joo.
Teillä on kansainvälinen vivahde ollut perheessä.
Se on varmaan ollut rikkautta. - Se on ollut.
Olemme... Olimme siellä 5 viikkoa.
Muutenkin matkustelimme aika paljon silloin nuorempana.
Nyt ei tosin pystytä enää paljon matkustamaan, -
kun vaimo on pyörätuolissa.
Hän on 10 vuotta ollut pyörätuolissa, -
joten olen hänen omaishoitajansa.
Tuliko joku hetki, jolloin löysit Jumalan kasvot, kun tulit uskoon?
Kävi niin, että kaksi vanhinta veljeäni olivat rippikoulussa.
Siihen aikaan rippikoulut olivat rippikouluja. - Niin.
Sanomallisia. - Joo, sanomaa pidettiin esillä.
Toinen heistä tuli uskoon ihan, -
ja minuun se vaikutti hyvin syvästi.
Meillä oli siinä pihapiirissä kivi.
Semmoinen laakea kivi, -
jota sanottiin lampaantappokiveksi.
Siinä moni lammas hengitti viimeisen henkäyksen.
Mieleeni tuli, kun Jeesus on Jumalan karitsa, -
niin ajattelin, että polvistun sen kiven viereen. - Vai niin.
Se oli hetki, jolloin koin Jumalan läheisyyden.
Sain kokea, että vaikka en ollut mikään julkisyntinen, -
normaali nuoripoika, -
mutta tunsin kuitenkin, että tarvitsin Jumalan.
Tarvitsin anteeksiantamuksen. - Jokainen tarvitsee kipeäsi sitä.
Ja se kuuluu jokaiselle. - Joo.
Nyt jos tullaan tähän päivään, niin olet vaimosi omaishoitaja.
Millaisia ominaisuuksia omaishoitajalta tarvitaan?
Mitä ajattelet?
Pitää olla paikalla silloin, kun tarvitaan. - Niin, joo.
Se on siinä.
Mutta pitkäjänteisyyttä, -
Ja... - kärsivällisyyttä.
Kun ruokaakin teen, niin pitää olla vähän luovuuttakin. - Niin.
Ruoanlaitto on luovaa toimintaa. - Niinpä.
Parhaimmillaan tuo elämäntilanne varmaan, -
kun ollaan paljon yhdessä, niin se voi lujittaa parisuhdetta.
Eikö niin voi olla? - Kyllä.
Mutta on siinä toinenkin puoli.
Ihminen tarvitsee aikaa myös itselle. - Kyllä, joo.
Aina se ei ole niin, että pystyn lähtemään silloin, -
kun tarvis olisi. - Niin, joo.
Ja latautumista tarvitaan, että jaksaa taas sitten eteenpäin.
Kyllä. Mutta lapset ovat semmoisia latureita. - Joo.
Että kun Nilanin lapsi ja myös Jonin lapsia tapaa, -
niin kyllä niistä saa voimia. - Se on hieno kokemus.
Tällä hetkellä nuorin on 9-kuukautinen.
Hän tykkää olla sylissäni ja tykkään pitää häntä sylissäni. - Oi.
Olet toiminut eräoppaana jossain vaiheessa elämääsi.
Mitä se työ antoi?
Kyllähän se antoi.
Siinä on semmoinen puoli, -
että kun puhutaan luonnosta ja kaikesta näistä, -
niin eräoppaana täytyisi -
ohjeitten mukaan sitä luontoa käsitellä niin, -
että tämä olisi iältänsä miljoonia vuosia.
Minä en oikein siihen usko, -
koska Raamatussa sanotaan, että muutama tuhat vuotta.
Mutta kyllä sinnekin selvisin.
Tykkäsin kyllä olla siinäkin työssä.
Oletko kokenut, että olet ollut uskontien eräoppaana elämässä?
Kyllä sitäkin olen kokenut.
Kyllähän kyselyitä on, ja ohjattavia on.
Jossain vaiheessa olitte vaimosi kanssa katuevankelioinnissakin.
Mentiin, missä ihmisiä oli.
Mentiin laulamaan heille.
Vuokko soitti kitaraa ja minä lauloin -
pihoissa Kuusankoskella.
Ja sitten torilla laulettiin kanssa.
Kyllä... Antoisa homma sekin.
Kaduilla voi tulla vastaan eksyneitä, niin kuin metsässäkin joskus.
No niin, kyllä. Näin on, joo. - Joo.
Kyllä mä sitä edelleenkin pyydän, -
että voisin olla avuksi ihmisille -
ja johdattaa heitä oikealle tielle.
Se pyyntö varmaan kuullaan ylhäällä.
Ja mahdollisuuksia löytyy. - Kyllä.
Laulaminen on ollut sinulle yksi henkireikä.
Missäs olet laulanut?
Onhan sitä tullut oltua kuoroissa.
Yksinlaulua en... Sitä en tykkää tehdä.
Yksinlaulua? - En.
Yhdessä on hyvä. - Yhdessä on hyvä, joo.
Nyt Länsi-Päijänteen seurakunnan kuorossa laulan, -
ja kristillisten eläkeläisten kuorossa laulan.
Oliko niin, -
että Korpivaeltajien ryhmässä on äänitekin julkaistu?
On tehty äänite.
Oliko se Idän Viisaat -oratoriosta, vai?
On tehty ihan CD-levykin.
Se oli iso projekti, sanoisinko sen, -
se Idän Viisaat -oratorio.
Se löytyy TV7:n arkistosta. - Edelleenkin löytyy.
Kun laitetaan 'Idän Viisaat' sinne, niin sieltä tulee.
Sitten olet kirjoittanut näytelmän Paavo Ruotsalaisesta.
Se esitettiin, ja se kuvattiinkin.
Miten sait kipinän sellaiseen?
Oltiin Vuokon kanssa samaan aikaan Helsingissä koulussa, -
pelastusarmeijan koulussa.
Siellä sitten annettiin -
tehtävä jostakin tämmöisestä henkilöstä, -
suomalaisesta henkilöstä, pitää esitelmä.
Mulle sattui Paavo Ruotsalainen.
Johdattui. - Niin.
Olen sanonut joskus, että sattumaa ei ole olemassakaan.
Ja uskovan elämässä muuta kuin lihakeitossa. - Niinpä.
Paavo Ruotsalaisesta on näytelmiä tehty.
Mutta mikään niistä ei miellyttänyt minua.
Ajattelin, että ei kai tuo nyt hirveen vaikeata ole.
Luin hänestä kirjoja -
4-5 kappaletta ainakin.
Niitten kirjojen pohjalta sitten kirjoitin sen näytelmän.
Ja näyttelin itse Paavoa siinä.
Kun näyttämölle tulin, niin voi kauheeta, kun ihmisiä oli paljon.
Jyväskylässä lounaspuistossa oli se pääesitys.
Ajatus kävi mielessä hetken aikaa vain, että mitähän tästä tulee.
Mutta hyvinhän se meni. - Hienoa.
Kerro, mitä Paavo Ruotsalaiselta voi oppia?
Paavo Ruotsalainen oli ennen kaikkea aito.
Hän oli sitä, mitä hän oli.
Hän löysi sen, -
mistä seppä Högman sanoi, -
että yksi sinulta puuttuu ja sen mukana kaikki, -
Jeesuksen Kristuksen sisäinen tuntuma, tuntemus.
Kun hän sen löysi, niin hän oli sen asian takana, -
ja aidosti oli sitä.
Hän oli tavalliselle ihmiselle samanlainen, -
kuin jollekin sitten piispalle taikka papille, rovasteille.
Hän saattoi ihmisen kokemaan olonsa arvokkaaksi. - Kyllä.
Se on aika hieno ominaisuus, aika harvinainen ominaisuus.
Sitten kun hänen vaimonsa Riitta kuoli, -
niin hän siitä masentui vahvasti, hyvin syvälle ahdistui. - Joo.
Mutta sitten, -
kun hän löysi tämän, tämän toisen vaimon, -
oliko hänen nimensä Anna Loviisa muistaakseni, -
niin sitten hän suuntautui vasta oikeastaan -
pappien parissa olemaan.
Siinä tuli Juho Kustaa Malmberg, ja muut nämä...
Kerro Raine, mikä Raamatun paikka vahvistaa sinua tänään?
Jes. 54:10 "Sillä vuoret väistykööt ja kukkulat horjukoot, -
mutta minun armoni ei sinusta väisty, -
eikä minun rauhanliittoni horju, -
sanoo Herra, sinun armahtajasi.
Sinä kurja, myrskyn raastama, sinä lohduton!
Katso, minä muuraan sinun kivesi kiiltokivellä, -
panen sinun perustuksesi safiireista, -
minä teen sinun harjasi rubiineista -
ja sinun porttisi kristalleista -
ja koko sinun ympärysmuurisi jalokivistä.
Sinun lapsesi ovat kaikki Herran opetuslapsia, -
ja suuri rauha on sinun lapsillasi oleva."
Tässä on lupaus, että Jumala pitää myöskin jälkipolvesta huolen.
Joo, se on arvokas asia.
Ja myöskin meistä jokaisesta, -
jotka täällä nykymaailmassa eletään.
Ja esirukoukset lasten ja lastenlasten puolesta kuullaan.
Kyllä kuullaan, vaikka joskus tuntuu, -
että vaikeuksia tulee.
Mutta voittaja on kuitenkin. - Kyllä.
Raine, voitko vielä rukoilla päätteeksi?
Herra, Sinä joka koko tätä luomakuntaa ylläpidät -
ja olet sen valmistanut, -
pyydän, että Sinä -
olisit alati ja jatkuvasti -
minun ja minun perheeni kanssa, lasteni kanssa.
Ja kiitos, että Sinä haluat olla jokaisen kanssa.
Sinä haluat huomata jokaisen ihmisen, -
täällä kukaan ei ole sattumalta syntynyt.
Jokainen on Sinun luomasi, -
ja Sinä luoduistasi huolta pidät.
Herra Sinä haluat koota niin kuin kanaemo kokoaa poikasensa -
siipiensä suojaan.
Auta, että tulisimme Sinun luoksesi,-
ja pyytäisimme apua Sinulta.
Herra kiitos, että saadaan jättää itsemme ja toinen toisemme, -
lapsemme ja kaikki omaisemme Sinun käteesi.
Jeesuksen nimessä.
Aamen. - Aamen.
Raine, kiitos ajastasi ja ajatuksistasi, -
ja että raotit elämääsi meille.
Tämä oli tärkeä hetki. Kiitos. - Kiitos.
Ja siunausta sinulle tuleviin elämäsi eräretkiin, -
ja valoisia terveisiä kotiin. - Kiitos.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist