Tänään saamme kohdata ihmisen, joka aikoinaan on ollut ideoimassa -
mm. tätä meidän ohjelmasarjaamme.
Eli Erkki 'Eko' Hakkarainen, -
tervetuloa tämän päivän Kulmakivi-ohjelmaan. - Kiitos.
Olet joskus aikaisemmin ollut tekemässä Kulmakiveä itsekin, -
että tuttu juttu.
Muistan, että kun tätä Kulmakivi-nimeä suunniteltiin, -
niin olin siinä työryhmässä mukana. - No niin, joo.
Ihan tähän alkuun, kerro mistä kohtaa kartalta löytyy syntymäpaikkasi, -
ja millainen oli lapsuuden perheesi?
Olen syntyisin Suomen parhaasta kaupungista, -
eli Kuopiosta. - No niin.
Siellä on ihmiset mukavia. - Joo.
Meillä oli semmoinen 7 hengen perhe, 5 lasta ja aikuiset vanhemmat.
Köyhissä oloissa meillä oli yks semmoinen iso huone, -
jossa kaikki nukuttiin sikin sokin lattialla mikä missäkin.
Siellä sitä pikku hiljaa kasvettiin.
Siitä muutettiin sitten vähän isompaan ja isompaan.
Sitten lähettiin kiertelemään ympäri Suomea.
Asuttiin monessa paikkakunnassa.
Ymmärsinkö oikein, että joskus leipä oli kotona kovan takana?
Kyllä, kyllä.
Vanhemmat sai tehdä kaikkensa, että saivat päivän ruoat aikaiseksi.
Joskus mentiin jopa sellaisella alueella, -
että jopa oravia pyydystettiin ruoaksi.
Lapsuutesi ja nuoruutesi on ollut aika kovaosaista, -
mutta Jumalan käsi on ollut ihmeellisesti sinun yllä vahvana.
Kerro esimerkiksi tapahtuma kaivon kannelta. Mitä siellä tapahtui?
Me oltiin velipohjan kanssa Kuopion juna-aseman takana.
Leikittiin siellä.
Siellä oli semmoinen iso kaivo, mikä oli keskuskaivo.
Siinä oli iso puukansi päällä.
Tietysti minä nuorempana, -
velipoika oli muutaman vuoden vanhempi, -
hyppäsin kaivon kannelle siihen.
Lähin ryömimään toiselle puolelle, -
mutta se kaivon kansi ei ollutkaan kokonaan kaivon päällä.
Se oli vähän auki.
Kun olin puolessa välissä, se kaivonkansi lähti kallistumaan.
Sain siitä etureunasta käsillä kiinni.
Se kallistui.
Ja näin sen hyvin syvän kaivon, missä musta vesi virtasi.
Ja pienen aivoissa tuli ajatus siitä, -
että jos tuonne putoan, niin kukaan ei ikinä löydä mua.
Siellä oli mahtavat virrat.
Just siinä tilanteessa, kun olisin luisunut sinne, -
mulla ei enää kädet pitänyt, niin yhtäkkiä -
se kaivonkansi nostettiin takaisin siihen alkuperäiseen asentoon.
Sitten ryömin hiljalleen takaisin ymmärtämättä, mitä on tapahtunut.
Kaikkein omituisin asia oli siinä, -
että kun pääsin siitä kaivonkannelta pois, -
siihen kaivon viereen seisomaan, -
niin minulle tuli kuin palavin kirjaimin semmoinen sana, -
että sinulla on tehtävä.
Ajattelee, että 5-vuotiaan aivoihin asetetaan tommoiset sanat.
Ne on tähän päivään asti kulkeneet mukana.
Se on kirjautunut sun sydämelle ihan.
Sanotaan, että se poltettiin ajatuksiini palavin kirjaimin.
Olen koko ikäni miettinyt sitä, että mitähän se tarkoittaa, -
silloin aiemmin tietysti.
Ja olen miettinyt, onkohan se sitten...
Koskeeko se jotain töitä, tai tulevaa perhettä, tai mitä.
Mitä mun pitäisi tehdä silloin, kun mulla on se tehtävä. - Niin.
Myöhemmin selvisi, mikä se tehtävä on.
Se on tietysti, näin jälkikäteen ajateltuna, ihmisten auttamista, -
niin ruoan, hengellisen mukaan, -
ja kulkea rinnalla. - Joo.
Yhdessä kokouksessa mulle puhuttiin kesken kokousta, -
kun me oltiin pienellä ryhmällä, -
että nyt sinä et ole enää isoissa kokouksissa, etkä oo puhumassa, -
vaan Hän lähettää tästä lähtien yksittäin ihmisiä sun eteesi.
Tähän päivään mennessä näin on käynyt.
En ole päässyt mihinkään isompaan porukkaan.
Jossain vaiheessa saarnasit evankeliumia juopuneille, -
vaikka et itse vielä ollut uskossa. Missä vaiheessa tuli mieleen, -
että nyt kuuluu antaa oman elämän hallinta Jumalan käsiin?
Olin yhtenä, olikohan sunnuntai, lähdössä pelaamaan.
Meillä oli semmoinen lentopallojoukkue.
Meillä oli ratkaisupeli vielä silloin.
Pakkasin kaikki valmiiksi.
Sitten kun olin lähdössä sinne, niin yhtäkkiä selässäni nitkahti jotain.
Putosin polvilleen siihen käytävän lattialle.
Konttasin sänkyyn siinä.
Päätin, että en voi lähteä mihinkään tällä selällä.
Meni jonkun verran aikaa siitä, -
niin vaimo sanoi "Jos et kertapelaamaan pääse, -
niin pystytkö lähtemään mukaan, -
kun Kalevi Lehtisen kokous on tuolla Messuhallissa?"
Ajattelin, että mitä mä siellä teen.
Sitten ajattelin, että hyvä on, jos muut haluaa mennä.
Vaimolle sanoin, että aja autolla siten, -
ettet aja monttuihin, ettei satu selkään. - Niin.
Mentiin sinne perille.
Kun Kalevi Lehtinen kysyi, ketkä haluaa antaa elämänsä Jeesukselle, -
tuli hirveä hätä. Pomppasin heti, ja toiset tuli perässä.
Niin kuin oma perhekunta?
Oma perhekunta. Vaimo ja poika oli siinä, vanhempi poika.
Me siinä seisottiin. Sanoin vielä pojalle muka tärkeänä, -
että tiedätkö, mitä me tehdään nyt, missä me ollaan.
Poika kohautti olkapäitä: "Sitten me tullaan uskoon."
Niin. Se oli selvinnyt.
Rupesin miettimään siinä, että mitä ihmettä tässä oikein tapahtuu, -
jotain outoa on.
Tämä on ihan hyvän asia, että tehtiin tässä uskon ratkaisu.
Mutta jotain muuta erityistä on tapahtunut.
Huomasin yhtäkkiä, että selkäni oli ihan terve.
Seisoin ihan suoraan siinä ja ihmettelin sitä tervettä selkää.
Sit siellä kerättiin näitä perhesoluja -
näistä vasta uskoon tulleista.
Meillä oli 5 vuotta semmoisen 4-5 perheen perheryhmät.
Kokoonnuttiin joka viikko.
Se alkoi siitä kokouksesta. - Se alkoi siitä.
Ne keräsi sellaisen porukan, missä oli saman ikäisiä lapsia.
Tehtiin kaikkia matkoja ja muita -
luonnonhelmassa tuolla.
Kerroit, että tälle tuli jatkoa Ranta-Vaahalassa, sanoit.
Siitä mentiin eteenpäin. Menin johtajuusseminaariin Helsinkiin.
Ranta-Vaahalassa oli se toinen osa siitä.
Ranta-Vaahalassa...
Helsingissäkin tapahtui vaikka mitä, mutta aika ei riitä kertomaan, -
oikein semmoisia ihmeasioita.
Sen verran voin sanoa, että mulla oli semmoinen auttamistilanne, -
joka kesti vuoden.
Yksi kuuluisa henkilö, joka oli menettänyt vaimonsa, työnsä, -
perheensä, asuntonsa, kaikki, ja haki meiltä apua.
Vuoden ajan rukoiltiin sen kanssa pitkiä rukouksia puhelimitse.
Yhden kerran se soitti mulle, että kiitos, että oot jaksanut.
Nyt hänellä on vaimo, -
hänellä on asunto, työ ja perhettä tulossa.
Että kiitos, kun jaksoit.
Sanoin, että se oli ehkä pisin avunanto, -
jota on pystynyt tekemään.
Ranta-Vaahalasssa sulle tapahtui jotain henkilökohtaista.
Siellä Ranta-Vaahalassa tapahtui semmoinen asia, -
että koin, että sain tyhjentää kaiken turhan sisimmästä, -
ja sain niin kuin puhdistua ihan.
Siinä yhtäkkiä se koko paikka tuli kirkkaan valkoiseksi.
Tuntui, että olinkohan edes maassakaan silloin.
Tuntuiko, että tajunta avartui uuteen maailmaan?
Tuntui, ihan kuin olis leijunut.
Joku sanoi siellä, että nyt on huone siivottu.
Nyt pyydetään, että Pyhä Henki tulee siihen.
Se oli ehkä elämäni kaikkein suurin tapahtuma, -
mitä voi olla, niin täyttyä Hengellä.
Se oli se lopullinen oven sulkeminen tälle maailmalle.
Takaovi pantiin kiinni. - Takaovi pantiin täysin kiinni.
Muuttui elämä, muuttui tavat, ja mm. musiikkikin muuttui siten, -
että sen jälkeen kevyt musiikki sai jäädä.
Kaikenlaisten tapahtumien jälkeen aloitettiin hengellinen musiikki.
Ja sitä ollaan tehty aika paljon. Omaa tuotantoakin on jonkun verran.
Olet perheellinen mies.
Sinua on paljossa tukenut Maija-vaimo ja lapset.
Olet ollut monessa mukana, -
kuten tässä on jo vilahdellut ennakkoonkin.
Haravoin vähän sun elämää tuolta kaikkialta.
Listasin, missä olet ollut mukana.
Löysin tällaisia, että olet ollut Huhta Tv:ssä, -
Area Mediassa, Jyväskylän Huhtasuon lehden toimituksessa, -
ruoan jakamisessa vähävaraisille, nuorten pallovalmentajana, -
äänimiehenä, toimittajana, säestäjänä, lauluntekijänä, -
esirukouspalvelijana muun muassa, -
ja vielä tuli sekin äsken, että olet miestyötä ollut vetämässä.
Mitkä tehtävät näistä kaikista -
ovat eniten tuoneet sinua Jumalan lähelle, ja miten olet ne kokenut?
Kyllä kuitenkin se esirukouspalvelu on ollut se, -
mikä on kaikkein syvällisintä ollut.
Siinä kuitenkin tulee se siunaus itsellekin. - Kyllä.
Itsekin voi paremmin. - Kyllä, joo. Se on totta.
Tuosta äskeisestä.
Joskus olen ihmetellytkin, miten sitä on kerennyt joka paikkaan.
Olen luonnehtinut, että olen seurakunnan sekatyömies.
Se on aika kaikenkattava. - No on. - Monitoimimiehen homma.
Jos joku tarvitsee tekijää, niin olen aina valmis.
Niin. Aika ihana piirre, että voi olla valmis.
Toisaalta taas sekin vielä, että se nöyryys ja kuuliaisuus.
Kun sulle annetaan paikka, mikä pitää hoitaa, -
niin se hoidetaan niin pitkään, kunnes seuraava astuu siihen.
Sitä ei jätetä väliin.
Kerroit, että kun olit jonkun laulun tehnyt, niin sille oli iso tilaus.
Eli sitä tarvittiin monessa kohta sen jälkeen. - No joo.
Olen tehnyt niitä. Laskin, että niitä saattaa olla 70-80, -
joista 3 on tehty levylle. Tai levyllistä.
Mutta me kun kierrettiin pienellä ryhmällä pitämässä kokouksia.
Meidän laulaja kysyi minulta, -
että kun meillä on noita hautajaisiakin aika paljon, -
että onko meillä lauluja, mitä voisimme hautajaisissa esittää.
Sanoin, että ei ole, mutta rukoillaan, jos saadaan tämmöinen.
2 viikkoa meni siitä, niin syntyi 'Viimeisellä matkalla'.
Sitä tehdessä mietin, -
että missähän tämä laulu ensimmäistä kertaa lauletaan, -
niin liippas aika läheltä.
Siskon tyttö, Möysän kirkossa Lahdessa.
Meidän laulusolisti lauloi parvelta tämän ensimmäistä kertaa.
Se oli herkkä hetki. - Se oli kyllä...
Täytyy sanoa, että...
Sanat loppuu, silloin sanat loppuu.
Itsekin herkistyy.
Ei ihme. Se on niin ihoa lähellä.
Nyt kun otit Raamatun käteen, niin kerro mikä Raamatun paikka -
on koskettanut sinua isosti viime aikoina, ja miksi juuri se?
Tää Sanan paikka on Paavalin kirje roomalaisille -
10. luvusta -
9. jae ja siitä eteenpäin:
"Sillä jos sinä tunnustat suullasi Jeesuksen Herraksi ja -
uskot sydämessäsi, että Jumala on hänet kuolleista herättänyt, -
niin sinä pelastut;
sillä sydämen uskolla tullaan vanhurskaaksi ja -
suun tunnustuksella pelastutaan.
Sanoohan Raamattu: "Ei yksikään, joka häneen uskoo, joudu häpeään".
Tässä ei ole erotusta juutalaisen eikä kreikkalaisen välillä; -
sillä yksi ja sama on kaikkien Herra, rikas antaja kaikille, -
jotka häntä avuksi huutavat.
Sillä "jokainen, joka huutaa avuksi Herran nimeä, pelastuu"."
Se oli paljon lupaava paikka.
Eko, voitko vielä tässä nyt juuri hänen puolesta rukoilla, -
joka tarvitsee uutta toivoa tähän päiväänsä?
Kiitos Herra, että me saadaan tässä hetkessä olla -
Sinun pyhien kasvojen alla ja Sinun pyhien käsien suojelussa.
Kiitos siitä, että sinä, joka katsot tätä ohjelmaa, -
niin ota Jeesus elämääsi.
Ota Hänet sydämesi Herraksi, sillä sen kautta sinä pelastut -
ja raskaat kuormasi voidaan pudottaa pois.
Jumalan vaihtopöydälle ne voidaan jättää, -
ja saat lähteä yliluonnollisen rauhan kanssa.
Kiitos siitä, että Sinulla on iankaikkinen elämä tarjolla, -
ja se tarjotaan sinulle, kun otat Jeesuksen elämääsi, -
niin sinulla on varma taivaspaikka.
Jeesus sanoi: "Minä ole tie, totuus ja elämä".
Se tie, minkä Jeesus on sinulle tarjonnut tässä, ota se vastaan.
Lähde kulkemaan sitä siinä totuudessa, -
niin saat kulkea sen iankaikkisen elämän tien loppuun -
ja palkinto odottaa sinua perillä.
Jeesuksen nimessä. Aamen. - Aamen.
Erkki, kiitos kaikesta, mitä olet jakanut tässä meidän kanssa.
Se on ollut arvokasta antia. - Kyllä.
Siunauksen sateita ja säteitä elämääsi, -
ja lämpimiä terveisiä kotiin.
Kiitos ja samoin teille.
Kiitos myös sinulle, että olit tässä kanssamme.
Taivaallisia näköaloja elämääsi.
Nähdään taas. Hei.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist