Tervetuloa Kulmakivelle.
Tätä jaksoa tehdään Tampereella Päivi Sarjaston kauniissa kodissa.
Kiitos, että saimme tulla. - Mukavaa kun tulitte.
Olet koordinaattorina Ruokkikaa Nälkäiset -yhdistyksessä.
Pitää paikkansa.
Mutta ennen kuin mennään työhösi, niin kerro vähän, -
että kuka olet ja mitä teet muuten.
Tämä koti on ilmeisesti lapsuudenkotisi myöskin.
Joo, olen paljasjalkainen tamperelainen, olen täällä syntynyt.
Olen täällä opiskellut ja ollut virassa. Olen opettaja koulutukseltani.
Olin pitkään täällä opettamassa Mullon ala-asteella, -
Haiharan koulussa. - Ok.
Mutta sitten tulin uskoon vuonna -89.
Minkä ikäinen olit? - Olin 30-vuotias.
Eli ihan aikuinen nainen. - Aikuinen.
Mites se tapahtui?
Olen aina uskonut Jumalaan. Se ei ole ollut mikään ongelma.
Mutta mulla oli kaipaus, että jotain puuttuu.
Mulla oli kaikki hyvin, oli ihana työ ja hyvä ystävä.
Ja elämä oli edessä, mutta jotain kuitenkin puuttui.
Näin mainoksen Aamulehdessä, että 'Ilon ja Uskon Festivaali'.
Se oli mielenkiintoinen yhdistelmä. Menin sinne.
Siellä oli vanha lähetyssaarnaaja, Lester Sumrall, joka puhui.
Mistä päin hän oli? - Hän oli amerikkalainen.
Hän kertoi Jumalasta niin elävästi.
En ollut kenenkään puhuvan sillä lailla.
Sinä iltana annoin elämäni Jeesukselle.
Siitä se lähti. Se oli hyvä alku.
Oliko se voimakas tunnekokemus, vai oliko se vain päätös?
Se oli päätös. Tietenkin olin pitkään etsinyt.
Mutta hän teki Jeesuksen niin todelliseksi, -
ja uskoon tulon niin helpoksi. Silloin päätin, että nyt tänään sen teen.
Siitä se lähti. Lähdin melkein heti raamattukouluun.
Asuin ulkomailla muutamia vuosia.
Se oli tosi hyvää aikaa, mielenkiintoista aikaa.
Ja yliluonnollistakin aikaa se raamattukouluaika.
Voin rehellisesti sanoa, että on elämä ennen ja jälkeen raamattukoulun.
Jumalan sana tuli todelliseksi, ja opin rukoilemaan.
Raamattusi on kulunut, sitä on luettu.
Joo, rakastan Jumalan sanaa. Siitä olen kiitollinen.
Olen oppinut lukemaan tätä. - Kyllä.
Kuinka monta vuotta opetit? - 10 vuotta ehdin olla opettajana.
Lapset tuli tutuksi ensimmäiseltä luokalta lähtien.
Nuorena opettajana opetin 1.-3. luokkia sitten.
Tykkäsin olla opettajana. Oli kiva olla.
10 vuotta opettajana ja sitten luovuit siitä työstä. Minkä takia?
Ruokkikaa Nälkäiset Ry:n Euroopan koordinaattori -
otti yhteyttä pastoriini.
Ruokkikaa Nälkäiset Ry:n työ alkoi Suomessa jo -89.
Suomi oli ensimmäisiä maita, jotka lähti tähän mukaan.
Mutta sitten oli vuosia, ettei ollut työntekijää.
He soittivat pastorilleni, jos hänen seurakunnassa on -
tai jos hän tuntisi ihmisen, jolla olisi avustustyö lähellä sydäntä, -
ja jolle tämä sopisi. Markkinointiahan työni on suurelta osalta.
Hän kutsui minut tekstiviestillä toimistoonsa, -
ja sanoi, että olisi työtä Jumalan Valtakunnassa. Siitä innostuin.
Rukoilin ja mietin sitä.
Ja kun tämä mahdollisuus tarjottiin, niin halusin lähteä mukaan.
Ajattelin pääseväni kyllä opettajaksi takaisin. - Niin, palatakin voisi.
Nyt on 20 vuotta mennyt ja edelleen ruokin nälkäisiä.
Se on pitkä aika. - Kyllä. Se on ollut palkitsevaa.
Kerro mitä työpäivääsi sisältyy?
Työpäivään sisältyy tietenkin ne ei niin mukavat kirjanpitotyöt.
Mutta suurelta osalta työni on markkinointia eri tavoin.
On TV- ja radiotyötä.
Sitten kirjoittelen artikkeleita.
Sitten vierailuja, varsinkin seurakunnissa vierailen paljon.
Ihmiset ei voi olla mukana, jos he eivät tiedä.
Ja sitten rukous on suuri osa tämmöistä työtä.
Silloin olen oikeassa paikassa oikeaan aikaan -
ja tavoitan ne ihmiset, jotka ovat tämän työn kannattajia.
Keille tämä työ on kohdistettu? Ketä nälkäisiä ruokitaan?
Ruokimme nälkäisiä ympäri maailmaa.
Mutta nimenomaan näkynämme on mennä katastrofialueille, -
nälänhätäalueille, sota-alueille. Ja auttaa niitä kaikkein köyhimpiä.
Mutta yksi osa tätä työtä on, että me tehdään -
paljon yhteistyötä kristillisten koulujen kanssa, -
ja se on lähellä mun sydäntä.
Se on pitkäjänteistä työtä, mutta se on hyvin palkitsevaa.
Ulkomaisten vai suomalaisten koulujen? - Nimenomaan ulkomailla.
Me otetaan köyhimmistä köyhimpiä, -
ja sitten he pääsevät kouluun, oppivat kirjoittamaan ja lukemaan.
Intiassa esimerkiksi yksi 6-vuotias pikkutyttö pääsi kouluun.
Hänet desinfiointiin ensimmäiseksi. Sitten hänet pestiin, -
hän sai koulupuvun ja laittoi ensimmäistä kertaa elämässä kengät.
Hän seisoi siinä, katseli itsensä ja sanoi, -
"Nyt minä olen ihan oikea lapsi."
Eli kun lapsi pääsee kouluun... Hän ei ollut vielä oppinut mitään, -
mutta ymmärsi, että jotain hyvää voi tapahtua.
Tämmöiset asiat kuuluu lapsuuteen. Olitko silloin paikalla?
Tämän kuulin, -
mutta olen matkustellut lähes kaikilla meidän kentillä vuosittain.
Onko esimerkkejä, minkälaisissa katastrofeissa olette olleet apuna?
Me oltiin silloin, kun tsunami oli. Silloin olimme mukana.
Nyt kun Armenian ja Azerbaidžan välillä oli sotatila.
Sinne meillä oli hyvä konsepti. Voitiin auttaa siellä.
Tällä hetkellä autamme Libanonissa, jossa on erittäin vaikea tilanne.
Sinnehän tuli ensin nämä syyrialaiset pakolaiset, -
joka sekoitti koko maan infrastruktuurin.
Sen jälkeen siellä valuutta romahti.
Sitten tuli tämä elokuinen räjähdys Beirutissa.
Siellä on tosi vaikea tilanne.
Ihan ei pelkästään pakolaisilla, vaan kantaväestölläkin. - Kyllä.
Ja Myanmarissa me ollaan viime aikoina myös jaettu apua.
Keiden kanssa paikan päällä kohteessa teette yhteistyötä?
Teemme yhteistyötä ainoastaan kristillisten seurakuntien kanssa.
Eli lähetämme Suomesta varoja paikalliseen seurakuntaan.
Yleensä siellä länsimainen kontakti, -
joka vastaa tästä työstä, joka hankkii ruoan, varastoi, -
ja sitten jakaa paikallisten seura- kuntalaisten kanssa yhteistyössä.
Upeata. Mikä tässä työssä on parasta sinulle?
Ajattelen, että saan tehdä Jumalan Valtakunnan työtä.
Koska nimenomaan orvot, köyhät ja lesket ovat Jumalan sydämellä.
Koska meillä ei ole mitään välikäsiä, niin nukun yöni hyvin.
Tiedän, että apu menee perille.
Olen nyt 20 vuotta ollut, ja jokainen lasti on saatu perille. - Hyvä.
Mutta uskon, että se on myös...
Kysymys on myös siitä, että me rukoilemme paljon.
Me emme ole ainoita, jotka tekevät hyvää työtä.
Tapaan sanoa, että tämä on yks luotettava kanava.
Jumalan käsi on tämän työn päällä. - Mistä itse saat voimaa?
Kuitenkin joudut tekemisiin, joudut penkomaan kriisitilanteita -
ja vaikeitakin asioita monesti kohtaat. Mistä saat voimaa?
Jumalan Sanasta totta kai, ja rukous on mulle tosi tärkeä asia.
Ajattelen näin, että jos minä jaksan, niin tosi moni saa avun.
Se on palkitsevaa. Kun jätin opettajan työt, niin moni sanoi, -
että silloin sait leikkiä ja laulaa lasten kanssa, nyt näet vain kurjuutta.
Ei se ole pelkästään niin.
Kun menemme paikan päälle, niin autamme.
Ilman meitä lapset menehtyisivät.
Onko avun vastaanottajatahot velvollisia myöskin -
kertomaan ja selvittämään, -
miten apu on mennyt perille ja mitä sille on tehty?
Ilman muuta. Meillä kuukausittainen raportointivelvollisuus.
Me tarvitsemme kuvia, videoita ja tositteita, -
että ne varat on käytetty suunnitelmien mukaisesti.
Joo, että ne ei valu korruptioon sitten paikan päällä.
Me elämme kummallisessa maailmassa.
Tärkeintä tällaisessa työssä on kontaktit, joihin voi luottaa.
Teillä täytyy olla notkea organisaatio, -
koska maailmalla tapahtuu monenlaisia vaikeita tilanteita.
Aika nopeasti apua tarvitaan.
Tällaisen pienehkön järjestön hyvä puoli on juuri se, -
että pystytään nopeisiin päätöksiin ja toimimaan nopeasti.
Muutamissa katastrofeissa olimme ensimmäisten joukossa paikalla.
Se on totta. Mutta meitä rajoittaa se, -
että haluamme tehdä yhteistyötä kristillisten tahojen kanssa.
Täytyy löytää aina se oikea taho.
Sulla on sormi jonkun raamatun- paikan kohdalla. Luepas nyt se.
Sain tämän sanan muutamia vuosia sitten.
Tämä on Jesaja 33 ja täällä sanotaan:
Tulevat päivät Minä turvaan hetkestä hetkeen.
Apua on tarjolla yllin kyllin, viisautta ja tietoa.
Tämä sana on kantanut monissa tilanteissa.
Kun elämässä tapahtuu kaikenlaista.
Nyt kun näemme, miten Suomessa miten kristillisiä arvoja poljetaan -
ja minkälaisia lakeja nuijitaan, niin tämä on ihana sana.
Meidän ei tarvitse huolehtia, -
tulevaisuutemme on turvattu Jumalan omina.
Kerroit, että rukous on sulle tärkeä. Mitä rukoilet eniten?
Minä olen ylistäjä. Rakastan ylistää.
Kun pelastuin, niin pääsin ylistävään seurakuntaan.
Se on mulle voimavara.
Rakastan ylistää.
En ole mikään laulaja, enkä soittaja, -
mutta voin johtaa ihmiset ylistykseen ja Jumalan läsnäoloon.
Se on lähellä sydäntäni.
Olen huomannut, että mitä kiitollisempia olemme, -
niin sitä onnellisempia ja iloisempia me ollaan.
Pyrkimys on se, että rukous olisi mahdollisimman paljon -
kiitosta ja ylistystä.
Meillä kristityillä on usein tapana tulla Jumalan luo sen listan, -
meidän rukousaiheiden kanssa.
Mutta olen monta kertaa huomannut, että kun ylistämme Jumalaa, -
niin silloin se Jumalan läsnäolo ja rauha tulee.
Jos olen stressaantunut esimerkiksi, silloin on ihana alkaa ylistää.
Uskon siihen, että kun se Jumalan rauha tulee, -
niin meidän täytyisi pysyä ja viipyä.
Se on mielestäni haaste tämän päivän ihmisille, -
että me jaksamme viipyä Jumalan läsnäolossa, etsiä Jumalaa, -
koska sieltä se voima tulee.
Rukous auttaa ymmärtämään Jumalan sanaa.
Kun pysyn rukouksessa, niin mulla säilyy se Jumalan jano.
Niin kuin Johannes sanoi, että jos jollakin on jano, niin tulkoon.
Hänen kautta juoksee ne elävän veden virrat.
Herran pelon henki, Herran henki, viisauden, tiedon, ymmärryksen henki.
Henki, jota joka päivä tarvitsemme.
Me tarvitaan sitä janoa, ja se tulee sanasta. - Kyllä, joo.
Joku pastoreistani opetti mulle sen ja sanoi, -
että kun tulee vaikeita tilanteita, niin pyydä Jumalalta sana.
Ja niin olen tehnyt, -
koska täältä löytyy jokaiseen tilanteeseen neuvo.
Kerroit kahvitellessamme, että odotat Suomen kansalle jotain hyvää. Mitä?
Joo. Yksi unelmani on, että näemme tässä maassa vielä -
hengen vuodatus ja Jumalan kirkkauden aika.
Olen 30 vuotta rukoillut, ylistänyt, paastonnut ja odottanut.
Uskon, että armon ajat ovat vielä tulossa.
Uskon, että kun me rukoillaan ja odotetaan, niin...
Suurin unelmani on, että saisin olla mukana siinä, -
mitä Jumala tekee Suomessa.
Että Suomi saisi nähdä Jumalan kirkkauden ja ihmiset pelastuisivat.
Koko ajan ihmisiä pelastuu, mutta että tulisi semmoinen läpimurto, -
että tapahtuisi niitä luovia ihmeitä, joita Jumala on luvannut.
Saataisiin nähdä seurakuntien kasvua ja ihmisten eheytymistä.
Opettajana tiedän, että on paljon huonosti voivia lapsia.
Jeesus on vastaus.
Jumala rakastaa Suomen kansaa.
Maailmanlaajuisesti on paljon herätystä eri puolilla maailmaa.
Ei Jumala ole unohtanut Suomea. - Ei todellakaan.
Vaikka meillä on ollut haasteellisia aikoja - viime vuodenkin, -
niin silti uskon, että Jeesus on suurempi kuin mitkään esteet.
Kerroinkin sinulle, että aistin kuvaajan kanssa sisään tullessamme -
kodissasi ihmeellisen rauhan ja levollisuuden.
Kerroit sitten, että tämä rauha on lähiaikoina vähän rikkoutumassa.
Sulla on yksi ihana unelma toteutumassa, kerrotko siitä?
Jos näistä arjen unelmista saa mainita, niin olen kova koiraihminen.
Parin viikon päästä tulen saamaan paimenkoirapennun.
Odotan innolla, että saan alkaa opettaa.
Ensin tutustumaan, sitten opettamaan.
Unelmana olisi, että voitaisiin yhdessä tehdä terapiatyötä.
Eläimet on hyvin terapeuttisia.
Vanhusten, vammaisten vai keiden keskellä?
Sellaisten ihmisten luo olisi ihana mennä, jotka ovat yksinäisiä.
Ja sitten erityislapset.
Koira on rauhoittava ja terapeuttinen, vaikka koira ei puhu.
Paljon on nuorilla mielenalueen ongelmia, -
niin tämmöisten ihmisten kanssa olisi ihana tehdä...
Lempeä kosketus eläimen kanssa.
Sulla oli raamatunpaikkakin eläimistä.
Jobin kirjan 12. luku.
Siellä sanotaan, että kysykää eläimiltä, niin ne opettavat teitä.
Kun ajattelen koiraa, niin koirahan elää tässä hetkessä.
Ei se murehti menneitä, eikä tulevia.
Niin kuin meidänkin usko sanoo -
"tänään on pelastuksen päivä, tänään on otollinen aika".
Ne on hyvin uskollisia ja niiden rakkaus on pyyteetöntä. - Kyllä.
Se on niin kuin pienellä lapsella, -
luottamus ja tässä hetkessä eläminen.
Jeesus kehottaa: 'Tulkaa lapsen kaltaiseksi'.
Koiran kautta voi helposti solmia uusia ihmissuhteita -
ja saada juttua aikaiseksi.
Sillä tavalla evankeliointikin menee leppoisissa merkeissä eteenpäin.
Hyvä. Kiitos, että saatiin tulla tekemään tätä juttua tänne kotiisi.
Toivotan ihania hetkiä ja vuosia sen koirasi kanssa.
Toivottavasti se ei järsi huonekalujasi.
Kova kouluttaminen on edessä.
Joo. Se on hyvää vastapainoa sitten -
tälle evankelioimistyölle ja seurakuntatyölle.
Mutta seurakuntaa en jätä. - Se ole viisautta.
Seurakunta on lahja. - No niin. Aamen.
Kiva, että olit mukana Kulmakivellä taas tässäkin jaksossa.
Tavataan taas uudelleen, ja siunausta sinulle.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist