Tervetuloa Kulmakivi-ohjelmaan.
Olen Nanku Anttila. Vieraanani on Miika Korkatti. Tervetuloa Miika.
Mukava olla täällä.
Mulla on muutamia titteleitä, mitä löysin sinusta.
Olet Uskovaisten Nuorten perustaja, olet taikuri.
Olet kirjailija ja raamattukoulun opiskelija.
Meneekö oikein? - Kyllä aika lailla.
Nyt oli hienoja titteleitä, mutta kertoisitko omin sanoin, -
kuka on Miika Korkatti ja mitä Miikalle kuuluu?
Miika Korkatti on Facebook:n tietobox:n mukaan -
vajavainen Jeesuksen seuraaja, taikuri ja elämän pohdiskelija.
Se on aika lailla pähkinänkuoressa siinä.
Kirja on tullut kirjoitettua, ja ammattitaikuri olen.
Erilaisissa hengellisissä kuvioissa ollut mukana.
Kaikkea on tullut duunailtua.
Nyt opiskelen teologiaa Iso Kirja -opistossa Keuruulla.
Kuka Miika oli lapsuudessa, nuoruudessa?
Oliko se sama Miika kun nyt? - Ei millään tavalla.
Minulla on ollut elämässäni vaiherikkaita erilaisia kausia.
Lapsuus ja nuoruus ovat olleet ihan oma numeronsa.
Aikuisuuden alku ihan erilainen. Tämä vaihe on myös ihan erilainen.
Lapsuudessa Miika oli villi poika. Se oli jo silloin elämän pohdiskelija.
Juoksin ja säntäsin paikasta paikkaan.
Tuli töhöiltyä, tehtyä vaikka mitä. Olin koulun takapulpetin räkänokka.
Keskityin enemmän paperilennokkien veistelyyn kuin opiskeluun.
Sähläsin kavereiden kanssa. Harrastelin kaikenlaista.
Elämä oli villiä, mutta rikasta. Mulla on mahtava perhe ollut aina, -
joka on tukenut mua kaikessa ja antanut vapauden leikkiä.
Mistä päin Suomea olet? Missä päin tämä Miika asui?
Olen Pohjois-Pohjanmaalta, Oulaisista. Oulusta 100 km etelään.
Siellä vartuin lapsuuteni, asuin siellä 15-vuotiaaksi asti.
15-vuotiaana isän uuden avioliiton myötä muutin Tampereelle.
Tampereella olen elänyt suurimman osan nuoruus- ja aikuiselämästäni.
Sanoit, että lapsuus on oma ja nuoruus on oma.
Mitä nuoruudesta on jäänyt käteen?
Nuoruus oli sellaista, että ajeltiin mopolla, -
virittelin mopoja ja ajoin niillä.
Koulussa olin edelleen, mutta sanotaan, -
että mies ei ollut henkisesti läsnä, opiskelu ei kiinnostanut.
Mulla oli paljon juhlimista, päihde- ja biletysjuttuja.
Elin tosi kapinallisen nuoren elämää -
15-vuotiaasta 19-vuotiaaksi asti.
Elämäntyyli johti kommelluksiin, joissa oli monesti hengenlähtökin lähellä.
Kiitos Jumalalle, että niistä on selvitty.
Se oli sitä nuoruusaikaa.
Se toimii pohjana sille, kuka Miika on tänään.
Sitä on tullut monia juttuja nähtyä ja koettua jo ihan nuorenakin.
Sanoit, että oli hengenlähtö lähellä ja muuta, -
niin herättelikö ne jotenkin, että onkos tässä järkeä.
Mikä oli suurin herätys, että pääsit niistä piireistä, elämäntyylistä pois?
Mua ei ne kuolemaan liittyvät jutut, -
jos mietti myöhemminkin niitä juttuja, -
niin mua ei häirinnyt se ajatus hengenlähdöstä.
Mutta vanhempien, ystävien tai läheisten reaktio niihin juttuihin -
oli se, mikä mua herätteli kaikista eniten.
Olen taustaltani uskovaisesta perheestä, -
hengelliset asiat on ollut aina lähellä perheessä.
Silloin nuoruusaikana hengelliset asiat oli lopulta ne, -
mitkä herätti ja veti pois niistä sekoiluvaiheista.
Voitko sanoa, että tulit jotenkin uskoon jossain vaiheessa, -
vai onko se ollut elämässäsi aina mukana?
Onko siihen liittynyt dramatiikkaa?
No on dramatiikka. Elämä on ollut vaiherikasta uskon osalta.
Meillä on lapsesta asti puhuttu hengellisistä asioista.
Olen ollut uskossa aina, mutta nuoruudessa -
hylkäsin aktiivisen seurakunnassa käymisen ja Raamatun lukemisen.
Rukous on jollain lailla kulkenut mukana aina.
Huume- ja sekoiluaikoina, mitä nuoruudessa oli, -
niin ei kyllä paljon hengelliset asiat mielessä pyörinyt.
Mulla tapahtui uskon uudistus, kun olin 19-vuotias.
Se oli tosi radikaali hengellinen kokemus Tampereella seurakunnassa.
Koin, että Jumala vahvasti mua kohtasi.
Tuntui, että koko maailmankatsomus- ajattelu kääntyi ylösalaisin.
Sen jälkeen jäi ne vaikeudet vaikka muita vaikeuksia elämä on täynnä.
Jäikö silloin se tietty kaveriporukka?
Tuliko siihen suurta muutosta?
Alkuun ei. Pyrin hengailemaan vielä vanhojen kavereiden kanssa.
Tuli ikään kuin niin vahva olo, että pystyisin tässä olemaan.
Ja pystyinkin, mutta jotenkin se tapa katsoa maailmaa ja -
ja miten haluaa viettää aikaa.
Jos kaverit viettää aikaa toisin kuin itse haluaa, -
niin nopeata se lähtee kuihtumaan, -
vaikka olisi miten paljon yhteyttä ja välittäisi ihmisestä.
Mutta jos hengaillaan eri tavalla ja jos mieltymykset ei sovi yhteen, -
niin näin mulle kävi kavereiden kanssa.
Olen hyvissä väleissä vanhojen ystävien ja kaikkien ihmisten kanssa.
Elämän polut ovat johdattanut eri kuvioihin.
Näin kävi myös vanhan kaveriporukan kanssa.
Tuliko sieltä jotain palautetta uskoon tulostasi, -
kun muutuit, etkä ollut enää samalla tavalla porukassa mukana?
Alkuun tuli positiivista. Kaikki oli, että tämähän on huippu juttu.
Mutta kun ne huomas, että oon oikeasti muuttunut, -
nämä jutut ei enää kiinnostanut enkä halunnut olla niissä mukana.
Silloin huomasin, että siinä tuli ehkä katkeruutta läpi ja -
harmitusta siitä, että hyvä tyyppi lähtee pois, ja me jäädään tähän.
Mutta ei semmoista, että mua olis syytetty tai haukuttu, tms.
Huomasin, että se oli enemmän sisäistä ahdistusta.
Ok. Hypätään nuoruudesta sitten vähän jo vanhemmaksi.
Sä teet uraa taikurina. Kerro siitä lisää?
Olen tehnyt taikatemppuja vuodesta 2013 lähtien. Siitä tuli intohimoni.
Lopulta päätin tehdä siitä itselleni työn ja aloin menestymään siinä.
Onhan se hassu työ - tehdä ihmisille taikatemppuja.
Kaikenlaisia esiintymisiä on tullut tehtyä, vaikka ei ois mitään.
Pelikortit on mun erikoisosa-alue, mitä eniten pyörittelen.
Niillä olen tehnyt paljon sorminäppäryystemppuja.
Jonkun verran teen psykologisia temppuja, tämmöisiä juttuja.
Se on ollut erikoisosa-alueeni viime vuodet.
Mitä ne taikatemput on? Onko siinä jotain yliluonnollista?
Onko se sorminäppäryyttä vai mitä se on?
Se on sorminäppäryyttä. Tavoite on, että se vaikuttaisi maagiselta -
tai mahdollisimman mahdottomalta jne.
Se on ihmisten viihdyttämistä -
ihmisen havainnointiin liittyvien mekanismien huijaamisen kautta.
Monimutkainen lause sanottuna.
Käytännössä taikatempuilla luodaan illuusio, joku tapahtumasarja, -
jota mieli ei toivottavasti ymmärrä, ja se hämmästyttää.
Sitä kautta se viihdyttää ihmisiä.
Jokaisella taiteen lajilla on oma -voidaan sanoa-
oma tunne, mitä ne synnyttää.
Taikatempuissa on se hämmästyksen tunne, jonka kanssa pelataan.
Sitä pyritään synnyttämään.
Uskovaisena ihmisenä, uskovaisissa piireissä taikurina.
Onko siinä ollut joku ristiriita?
Kyllä sitä silloin tällöin tulee vastaan.
Joskus tulee tapauksia, että alussa ei ole ja lopussa on.
Jos tehdään hyviä taikatemppuja, -
niin lopussa tulee, että oliko tää vain temppu. Tämmöistä vitsailua.
Mutta tosi vähän suhteellisesti.
Olen kuitenkin esiintynyt tuhansille ihmisille.
Suhteessa siihen, niin todella vähän sellaisia ennakkoluuloja.
Olet yhdistänyt taikurin uran sekä tätä hengellistä puolta.
Kerro siitä lisää.
Vuosina 2018 ja 2019 sain idean yhdistää omaa hengellistä tarinaa -
ja omaan elämääni taikatemppu- showhun, mitä olen tehnyt.
Siitä syntyi gospel magic show.
Kävin sitten seurakunnissa vuosina 2018 ja 2019.
Se oli parin vuoden ralli.
Olisikohan siinä ollut noin 120 seurakuntaa, -
pääsääntöisesti luterilaiselta puolelta mukana.
1/2 tuntia taikatemppuja ja 1/2 tuntia Jeesuksesta.
Lähtökohtaisesti sitä tehtiin nuorille, riparilaisille pääsääntöisesti.
Se oli oikein mahtava juttu.
Jos olen rehellinen ja mietin ei-hengellisiä työtehtäviäni, -
niin olen kokenut monissa merkityksettömyyden tunnetta.
Jotain siitä työstä on puuttunut.
Tämän taikurihomman osalta olen tiennyt jo vuosien varrella, -
että merkityksen kokemus on tullut hengellisten asioiden kautta.
Halusin ottaa hengellisen puolen tuohon maalliseen juttuun mukaan.
Kun ne yhdistin, niin siitä tuli gospel magic -kombinaatio.
Millaista palautetta sait? - Superhuikeeta palautetta.
Se on ollut hyvää. Varsinkin, kun nuorille tehdään.
Nuorethan ei jaksa keskittyä, lähinnä näpräävät älypuhelinta takapenkissä.
Taikuri kun tulee lavalle, niin nopeasti saadaan huomio.
Hyvillä tempuilla saa nuoret puolelleen ja -
lopuksi puhutaan vakavista asioista.
Jos on jo 1/2 tuntia seurannut, niin ei sitä enää voi lopettaa.
Sitten puhutaan Jeesuksesta ja nuoret kuuntelee. Se on toiminut hyvin.
Tavoitteena on tehdä tätä lisää. Saa nähdä, mitä tulee tapahtumaan.
Aivan mahtava.
Sulla oli joku, kuka auttoi sua tähän uraan?
Kyllä. Vuonna 2013 tapasin taikuri Joona Mäntysen Joensuusta.
Tavattiin kristillisen projektin kautta.
Illanistujaisissa Joona teki korttitemppuja.
Ne oli jotenkin niin päräyttäviä, että illalla sanoin Joonalle, -
että voisiko hän koutsata mua.
Seuraavana päivänä hain Lempäälän R-kioskilta korttipakan.
Ostin ne ja menin kotiin harjoittelemaan.
Sen jälkeen en ole katsonut taaksepäin. Silleen se meni.
Aloin kovalla vauhdilla tekemään temppuja.
Jos miettii, että 2013 aloitin ja neljän vuoden päästä siitä -
2017 voitin Suomen mestaruuden, -
ravintolataikureiden Suomen mestaruuden.
Innostuin niistä ihan toden teolla.
Se täytti oikeastaan koko elämän saman tien. Siitä tuli intohimo.
Onko sulla jotain, ketä koutsaat?
On ollut, mutta nyt ollut vähemmällä.
Olen keskittynyt Raamatun lukemiseen ja raamattukoulu juttuihin.
Vuosien varrella on ollut paljon koutsattavia, -
junnuja varsinkin on pyörinyt välillä yksityistunneilla. - Niin.
Minä olen itse kasvanut sellaiseen ajatukseen, -
että pelikortit jo itsessään on jotenkin paha asia.
Niin, onko se niin?
En itse koe, että niissä on mitään pahaa.
Se on vähän niin kuin tää klassinen, -
että veitsi ei ole itsessään ongelma, vaan sen käyttäjä.
Veistä voi käyttää ruoan tekemiseen, ja sillä voi tehdä pahoja asioita.
Sama myös korttipakassa.
En tiedä, mikä se kulttuurin muutos on ollut, -
mutta esimerkkinä vaikka romaaniväestö.
Meillä raamattukoulussa jonkun verran romaaneja opiskelee.
Heillä on melko vahva tämmöinen, -
että jos pelikortit tulee esille, niin nopeasti tulee vastareaktio.
Olen jutellut siitä ja heillä se yhdistyy vahvasti ennustamiseen.
Heillä on paljon povaamista pelikorteilla.
Sitten taas helluntaikansan keskuudessa -
se käsittääkseni yhdistetään uhkapelaamiseen.
Ennen vanhaan ei ole ollut niin paljon tapoja tapaa aikaa, -
niin sitten on pelattu korttia.
Sitten isännät on pelannut maatilat ja talot.
Pelatessa menettäneet kaikkensa.
Jotenkin se kuva niistä siirtyy pelikortteihin.
Eihän pelikorteissa itsessään mitään ole. Niillä voi tehdä vaikka mitä.
Itse en ole pelikortteja käyttänyt muuhun kuin taikatemppuihin.
En uhkapelaa, enkä harrasta tällaisia. Ei ole intressiä.
Onko olemassa pahaa taikuutta, hyvää taikuutta?
Vai onko kaikki sellaista silmänkääntötemppua?
Raamatun sivulta ainakin voidaan löytää, -
että puhutaan pahasta taikuudesta, taikuudesta negatiiviseen sävyyn.
En ole itse tämmöistä taikuutta nähnyt.
En ole törmännyt pahaan taikuuteen.
Pesäero pitää tehdä taikatemppujen ja perinteisen taikuuden välillä.
Niillä ei ole käsitykseni mukaan mitään tekemistä keskenään.
Olet menestynyt urallasi. Olet voittanut palkintoja.
Mitä voit vielä saavuttaa?
Taikurina? - Niin. - Maailmanmestaruus olis yksi.
Siihen ei minusta todennäköisesti ole.
Olen jättänyt sen listalta pois, bucket listiltä, jep.
Taikurina oleminen on siis paljon esiintymistä.
Onko esiintyminen ollut sinulle aina luontaista?
Olen ollut huomion keskipiste kaveriporukoissa.
Lapsena olen ollut kova puhumaan ja vetämään huomiota itseeni.
Esiintyminen siinä mielessä, miten porukka ajattelee, -
ei ole ollut luontaista. Mulla on ollut kammo mennä ihmisten eteen.
Työstin sitä monta vuotta, että pystyn esiintymään kuten nyt pystyn.
Kun spottivalo syttyy tai kun kamerassa painetaan rec:iä, -
niin siinä tulee joku juttu, että vähän sykähtää.
Mutta ehkä siinä on hyvääkin, saa jännittääkin.
Joskus kun olen vetänyt tosi monta keikkaa vuoteen, -
esim. vuonna 2018 tein noin 120 taikurikeikkaa, -
niin mitä enemmän sitä teki, niin jossain kohtaa tuli olo, -
että eihän tää voi mennä huonosti, -
tai nyt mä haltsaan tämän - olen mestari tässä.
Sitten, kun ne keikat ei niin paljon jännittänytkään, -
niin menin sinne takki auki ja alkoi virheitä tulla enemmän.
Minullakin on ollut keikkoja, missä useampi temppu on epäonnistunut.
Taikurinhommissa on tietenkin vähän noloa, -
kun koko homma rakentuu taikatemppuihin.
Jos ne epäonnistuu, niin yleisö on väärällä tavalla ihmeissään.
Epäonnistumisten kautta olen muistanut taas jännittää.
Sitä kautta muistanut valmistautua paremmin ja olla skarpimpana.
Tämä oli Kulmakivi tällä kertaa.
Jatketaan Miikan kanssa seuraavalla kerralla.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist